Справа № 280/6089/20
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 280/6089/20

адміністративне провадження № К/9901/28899/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу законного представника малолітньої дитини з інвалідністю по зору ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом законного представника малолітньої дитини з інвалідністю по зору ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду як законний представник малолітньої дитини з інвалідністю по зору ОСОБА_1 з позовом до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, в якому просив:

- визнати рішення і дії суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо позбавлення (знищення) визначених законодавчими актами прав осіб з інвалідністю І і ІІ групи та дітей з інвалідністю і осіб, які супроводжують осіб з інвалідністю І групи та дітей з інвалідністю (не більше ніж одна особа, яка супроводжує особу з інвалідністю І групи або дитини з інвалідністю), інших пільгових категорій осіб, за наявності посвідчення чи довідки з 12.03.2020 під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 на надання пільг на проїзд у міському пасажирському транспорті загального користування (крім таксі), на приміських і міських маршрутах незаконними і такими, які утискують їх права, дискримінують таких осіб;

- зобов`язати відповідача, Бердянську міську раду Запорізької області вчинити нормативно-правовий акт щодо заборони дискримінації, звуження і утиснення в будь-якій формі права осіб з інвалідністю І і ІІ групи та дітей з інвалідністю, пільгової категорії осіб - мешканців міста Бердянська, осіб, які супроводжують осіб з інвалідністю І групи та дітей з інвалідністю (одна особа) права на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті загального користування (крім таксі) при наявності посвідчення або довідки на міських і приміських маршрутах перевезення пасажирів на період дії карантину;

- стягнути з відповідача на користь позивача 25000 грн моральної шкоди та 2553,60 грн матеріальної шкоди.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо обмеження визначених законодавчими актами прав осіб з інвалідністю І і ІІ групи та дітей з інвалідністю і осіб, які супроводжують осіб з інвалідністю І групи та дітей з інвалідністю (не більше ніж одна особа, яка супроводжує особу з інвалідністю І групи або дитини з інвалідністю), інших пільгових категорій осіб, за наявності посвідчення чи довідки під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 на надання пільг на проїзд у міському пасажирському транспорті загального користування (крім таксі), на приміських і міських маршрутах.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань міського пасажирського транспорту при виконавчому комітеті Бердянської міської ради, оформлене протоколом №2 від 26.05.2020 в частині п.2 «здійснювати перевезення пільгових категорій громадян щодня з 10:00 години до 14:00 години на час карантину».

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 06 серпня 2021 року.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування для реалізації права на касаційне оскарження, дослідила додані до неї матеріали і дійшла висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку скаржником не наведені, суд прийшов до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою законного представника малолітньої дитини з інвалідністю по зору ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом законного представника малолітньої дитини з інвалідністю по зору ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів на відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз С.Г. Стеценко Л.В. Тацій