Справа № 815/6459/16
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6459/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області (Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси № від 17.05.2016 року, яким для ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74188,44 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 травня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74 188, 44 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилаючись на приписи ст.ст. 2, 206 Земельного кодексу України, ст.ст 269, 270 Податкового кодексу України, ст. 42 Господарського кодексу України, ст.ст. 759, 796, 797, 901 Цивільного кодексу України, Указ Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», зазначила, що відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № № від 17.05.2016 року, яким для суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю за адресами: м. Одеса: АДРЕСА_1 ; у розмірі 74188,44 грн. СПД - фізична особа ОСОБА_1 із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 17.05.2016 року не згодна. Вирішальним при визначенні обов`язку щодо сплати податку на землю суб`єкта підприємницької діяльності, який є платником єдиного податку, є факт використання такої земельної ділянки у своїй підприємницькій діяльності. Видом діяльності, яким займається СПД - фізична особа ОСОБА_1 , є надання в оренду власного нерухомого майна, що підтверджується копіями договорів оренди приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , додатковими угодами до вказаних договорів, актами прийому передачі, які підтверджують факт виконання цих договорів, які укладені між СПД - фізична особа ОСОБА_1 та іншими особами, що підтверджують використання позивачем вказаних приміщень, а також, земельної ділянки, на якій розташовані приміщення, що належить позивачу на праві довгострокового тимчасового користування, для провадження власної підприємницької діяльності. Укладаючи договори оренди нежитлових приміщень, позивач одночасно надає у платне користування іншим особам земельні ділянки, на яких вони розташовані, а плата за користування земельної ділянки включається до плати за користування об`єктом нерухомості в цілому, і така господарська операція має ознаки підприємницької діяльності. Господарські операції з оренди за своєю суттю є операціями з надання послуг і підпадають під визначення підприємницької діяльності. Отже, у разі передачі земельної ділянки в «оренду іншим суб`єктам підприємницької діяльності» реалізуючи один із видів своєї підприємницької діяльності (здавання в оренду приміщень) фізична особа-підприємець (орендодавець) - платник єдиного податку - не є платником податку за землю (земельного податку) згідно з Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року скасовано, а справу №815/6459/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

У відповідності до п.10 Розділу VII Перехідних Положень КАС України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи повинен відбуватися за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Адміністративна справа №815/6459/16 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 12 листопада 2019 року (вхід. №42274/19).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року прийняти до провадження адміністративну справу №815/6459/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси № від 17.05.2016 року, яким для ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74188,44 грн., визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по вказаній справі на « 09» грудня 2019 року о « 10» годині « 00» хвилин за участю сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року зупинено провадження по адміністративній справі №815/6459/16 до дати призначення судового засідання, а саме до 19.03.2020 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року поновлено розгляд справи за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси № від 17.05.2016 року, яким для ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74188,44 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику учасників судочинства на « 19» серпня 2021 року.

У запереченнях на позовну заяву представником відповідача 15.12.2016 року зазначено, що ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області вважає позовні вимоги позивача безпідставним та такими, що не підлягають задоволенню. 17 травня 2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області згідно з п.п 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 ПК України прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.05.2016 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку, що вноситься фізичними особами, у сумі 74188,44 грн. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб (п.286.6.ст.286 Податкового кодексу України). Власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Фізичній особі ОСОБА_1 , на підставі Реєстру прав власності на нерухоме майко належать об`єкти нерухомого майна за наступними адресами: АДРЕСА_3 , загальна площа приміщень 58,6м; АДРЕСА_3 , загальна площа приміщення 58,4м; АДРЕСА_4 , загальна площа приміщення 164,0м; АДРЕСА_5 , загальна площа приміщення 44,2 м. Відповідно до заяви платника від 11.12.2008 року № 26454/А та на підставі п.287.8.сг.287 ПКУ фізична особа ОСОБА_1 , була взята на облік у ДПІ Приморського району м. Одеси Головного управління ДФС Одеській області, як платник земельного податку по вищезазначеним адресам. Згідно довідок Управління Держкомзему у м. Одесі про нормативно грошову оцінку: за адресою АДРЕСА_4 нормативна грошова оцінка 1 м. кв. земельної ділянки при комерційному використанні дорівнює 4484,96 грн; за адресою АДРЕСА_3 , нормативна грошова оцінка 1 м.кв. земельної ділянки при комерційному використанні дорівнює 4513,16 грн. Відповідно до економічно - планової зони нормативна грошова оцінка (землі комерційного використання) за адресою: АДРЕСА_5 становить 2672,02 грн., з урахуванням застосованих коефіцієнтів індексації (2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028 , 2008 рік - 1,152 та 2009 рік - 1,059 ). Розрахунок вказаної нормативно - грошової оцінки зроблено на підставі технічної документації земель міста Одеси та затверджено рішенням Одеської міської ради від 09.12.1999 року № 438-ІІІ. Враховуючи коефіцієнти індексації ( 2015 рік - 1,249 та 2016 рік - 1,433 ) сума розрахунку земельного на 2016 рік складає: 74188,44 гривень.

У відзиві на позовну заяву від 13.12.2019р. відповідач зазначив, що у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1. пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 291.2 статті 291. підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК платником земельного податку с власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати го податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної и в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником 'ШИ користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.

Надання в найм (оренду) нежитлового приміщення не означає, що механічно (автоматично) разом із майном наймачу передається й обов`язок сплати податку за земельну ділянку, на якій воно розташоване.

Крім того зауважено, що ОСОБА_1 було нараховано податок на землю на 2015 рік з тих самих підставах, що у 2016 році, який було сплачено безпосередньо позивачем.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості в місті Одеса, а саме:

- квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 48,9 кв.м., та підсобних приміщень корисна загальна площа 58,4 кв.м.;

- нежилого приміщення на Соборній площі 1, загальною площею 58,6 кв.м.;

- квартири АДРЕСА_7 загальною площею 44,2 кв.м.;

- нежитлового приміщення першого поверху по АДРЕСА_4 , загальною площею 164 кв.м.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2017, позивач є власником:

- нежилого приміщення загальною площею 164,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартири АДРЕСА_8 ;

- нежилого приміщення, загальною площею 58,6 кв.м., за адресою: м. Одеса, Соборна площа 1.

11 грудня 2008 року ОСОБА_1 , подала до ДПІ у Приморському районі заяву в якій просила поставити її на облік, як платника земельного податку за адресами: АДРЕСА_9 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_10 (а.с. 75).

17 травня 2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області згідно п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 74 188, 44 грн.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, з 04.11.2005 року ОСОБА_2 , зареєстрована фізичною особою-підприємцем, з 07.11.2005 року перебуває на обліку в ДПІ у Приморському районі як платник єдиного внеску та здійснює діяльність за КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що: 21.11.2014 року між ФОП ОСОБА_1 , (орендодавець) та ОСОБА_3 , (орендар) укладено договір оренди приміщення № 01/21-11, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) нерухоме майно: житлове приміщення загальною площею 58,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_9 в термін з 21.11.2014 року до 21.11.2015 року; 03 травня 2016 року між ОСОБА_1 , (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди (найму) приміщення № 03-05/16, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежилі приміщення загальною площею 44,2 кв.м., за адресою АДРЕСА_10 , в термін до 30.04.2017 року; 24.11.2015 року між ФОП ОСОБА_1 , (орендодавець) та ОСОБА_5 , (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння і користування (оренду) житлове приміщення загальною площею 58,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_9 , в термін до 23.10.2018 року; 23.12.2015 року між ФОП ОСОБА_1 , (орендодавець) та ТОВ «МАС ІНККОРПОРЕЙШЕН» (орендар) укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне володіння і користування (оренду) нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 164 кв.м., за адресою АДРЕСА_4 , в термін до 31.12.2017 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу). Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 269.1.1, 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України).

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що позивач є суб`єктом сплати земельного податку з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, як то чітко визначено ст. 287 ПК України.

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 289 ПК України встановлено, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Розглядаючи питання правомірності визначення позивачу податкового зобов`язання із земельного податку необхідним є встановлення факту використання відповідачем офіційних відомостей при здійсненні розрахунку податкового зобов`язання.

Крім того, в своїй постанові Верховний Суд вказав, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не перевірялась правильність здійснення розрахунків земельного податку по земельним ділянкам з урахуванням даних державного земельного кадастру та не визначався розмір пропорційної частки прибудинкової території за яку позивач повинен платити земельний податок.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України встановлено, що землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. власники землі та

Згідно п. 287.8 статті 287 ПК України встановлено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з пункту 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 Податкового кодексу України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

При новому розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до КП «БТІ» ОМР для встановлення пропорційної частки нежитлових приміщень, а саме: прибудинкової території, для

- нежитлового приміщення загальною площею 164.0 кв.м. , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ,

- нежитлового приміщення загальною площею 58.6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з розрахунку отриманого від КП «БТІ» ОМР від 04.03.2020 року відповідно до замовлення № 514938.36, частка у землекористуванні приміщення, загальною площею 58.6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 складає 40.3 кв.м.

Згідно з розрахунку отриманого від КП «БТІ» ОМР від 04.03.2020 року відповідно до замовлення № 514937.36, частка у землекористуванні приміщення, загальною площею 164.0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 складає 110.1 кв.м.

Так судом з`ясовано, що при нарахуванні земельного податку, по двом нежитловим приміщенням, контролюючим органом не враховувався розмір пропорційної частки прибудинкової території за яку позивач повинен платити земельний податок.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки контролюючим органом не надано доказів здійснення розрахунку заборгованості позивача співмірно до його частки у землекористуванні.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розглянувши клопотання ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про заміну відповідача, в якому відповідач просить замінити «ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області» на «Головне управління ДФС в Одеській області», суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.52 КАС України - у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області було реорганізовано шляхом її приєднання до Головного управління ДФС в Одеській області, як структурний підрозділ.

З огляду на викладене клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити відповідача ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на Головне управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ СЕМІНАРСЬКА, будинок 5, ).

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_11 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ СЕМІНАРСЬКА, будинок 5, ) (Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси № від 17.05.2016 року, яким для ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74188,44 грн., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2016 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з плати за землю у розмірі 74 188, 44 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_11 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ СЕМІНАРСЬКА, будинок 5, ) сплачений судовий збір в розмірі 741,88грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко