Справа № 355/1395/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року м. Київ № 355/1395/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправнними дій та скасування заборонного припису,
В С Т А Н О В И В:

До Баришівського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою про скасування термінового заборонного припису, в якому просив суд терміновий заборонний припис, прийнятий капітаном поліції Хлонь В.В. Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області відносно позивача 05.10.2020, скасувати і справу закрити за відсутності складу події адміністративного правопорушення.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 18.11.2020 передано справу за скаргою ОСОБА_1 до ДОП Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП України в Київській області Хлонь В.В. про скасування термінового заборонного припису до Київського окружного адміністративного суду.

У подальшому, за наслідком усунення ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) недоліків позовної заяви та подання ним позовної заяви в уточненій редакції від 29.03.2020, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 було відкрито провадження в адміністративній справі № 355/1395/20 за таким позовом ОСОБА_1 , а саму справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з проведенням судового засідання.

В обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив наступне. 05.10.2020 відносно позивача старшим дільничним офіцером поліції Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, капітаном поліції ОСОБА_3 був складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 020527 від 05.10.2020 (далі - також терміновий заборонний припис від 05.10.2020) строком на 10 діб, а саме - з 16 години 00 хв. 05.10.2020 до 16 години 00 хв. 15.10.2020, та яким до позивача застосовано наступні заходи:

- заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_2 ;

- заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ( ОСОБА_2 ).

Позивач вважає дії названого працівника поліції по складенню термінового заборонного припису від 05.10.2020 протиправними, а сам терміновий заборонний припис - безпідставним (а саме таким, що складений за відсутності доказів факту скоєння та вини ОСОБА_1 у домашньому насильстві), оформленим з порушенням встановленого порядку. Зокрема, терміновий заборонний припис не містить опису обставин, які згідно Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» можуть бути підставами для застосування до ОСОБА_1 визначених цим законом заборон, а також не містить пояснень свідків, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 вини у вчинені домашнього насильства, за яке саме і були застосовані заходи термінового заборонного припису у вигляді вказаних вище заборон. У контексті з наведеним позивач стверджував, що 27.08.2020 він не вчиняв дії з пошкодження паркану садового будинку АДРЕСА_1 та належить його колишній тещі - ОСОБА_2 , оскільки він знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 . На переконання позивача, ОСОБА_2 того дня також не знаходилась за вказаною адресою, а тому відповідно не могла особисто бачити ОСОБА_1 на місці скоєного правопорушення. Однак ці обставини не були перевірені працівником поліції під час прийняття оспорюваного рішення.

Додатково позивач послався на те, що описане в тексті термінового заборонного припису діяння кривдника щодо пошкодження штахету паркану згаданого садового будинку працівник поліції не правильно кваліфікував як домашнє насильство. Більш того, 30.09.2020 названий працівник поліції склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії АПР № 18204433 за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в якому визначив склад адміністративного правопорушення однаковий за обставинами, що наведені в тексті термінового заборонного припису від 05.10.2020. За результатами розгляду вказаним матеріалів про адміністративне правопорушення Баришівський районний суд Київської області 04.11.2020 у справі №355/1250/20 ухвалив про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 («Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування») Кодексу України про адміністративне правопорушення. А постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2021 вказана постанова Баришівський районний суд Київської області 04.11.2020 у справі № 355/1250/20 була залишена без змін.

Крім того, позивач зазначив що при прийнятті оспорюваного термінового заборонного припису працівник поліції незаконно вдмовив йому в праві скористатись юридичною допомогою адвоката, та відповідно позбавив можливості аргументовано захищати себе від висунутого обвинувачення, та у зв`язку з чим позивач 05.10.2020 відмовився від підписання термінового заборонного припису.

Від Головного управління Національної поліції в Київській області (далі також - ГУ НП в Київській області) через канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник ГУ НП в Київській області мотивував тим, що терміновий заборонний припис від 05.10.2020 складений у відповідності до чинного законодавства України. Вказаний терміновий заборонний припис був застосований до ОСОБА_1 строком на 10 діб з 16 год. 00 хв. 05.10.2020 до 16 год. 00 хв, 15.10.2020 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства по вдношенню до ОСОБА_4 . Відповідач вважає, що винесення оспорюваного термінового заборонного припису було дієвим заходом з огляду на систематичні звернення потерпілої та її доньки щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, та мало на меті недопущення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення.

Разом з цим відзивом та клопотанням (вх. № 23905/21 від 02.07.2021) представник відповідача подав до суду фотокопії документів і матеріалів, що містили відомості про обствини та підстави, які були покладені в основу прийнятого термінового заборонного припису від 05.10.2020.

Предствник позивача подав до суду відповідь на такий відзив, де посилався на те, що відповідач подав до матеріалів справи докази, які не стосуються предмету спору, та відповідно не підтверджують правомірність і обгрунтованість оспорюваного терміного заборонного припису.

Крім того, представник позивача подав до суду заяву від 01.06.2021 про виклик в якості свідків у даній справі фізичних осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке згодом відкликав відповідно до поданого клопотання від 26.07.2020.

Між тим, своєю ухвалою від 11.05.2021 суд залучив до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі також - третя особа).

На виконання вимог цієї ухвали від 11.05.2021 ОСОБА_2 подала до канцелярії суду пояснення по суті позовних вимог (вх. № 20710/21 від 08.06.2021). У тексті своїх пояснень ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та послалася на відповідність оспорюваного термінового заборонного припису нормам чинного законодавства. Також третя особа навела відомі їй обставини, що передували подіям, у зв`язку з якими ОСОБА_2 звернулася до органу поліції про застосування до її колишнього зятя оспорюваного термінового заборонного припису. Зокрема, як пояснила ОСОБА_2 , з 25.09.2015 її донька ( ОСОБА_7 ) перебувала у шлюбі із ОСОБА_1 . Шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.12.2017 у справі № 753/12242/17. Проте, ОСОБА_1 після розлучення впродовж тривалого часу здійснював на доньку ОСОБА_2 фізичний та моральний тиск, змушував до нього повернутися, погрожував забрати їх спільного малолітнього сина ОСОБА_8 . З моменту розлучення і донині ОСОБА_1 безперестанно вдавався до домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , її доньки та чоловіка ( ОСОБА_9 ) у формі фізичного насильства, психологічного тиску, словесних образ і погроз, шляхом умисного знищення та пошкодження майна, що належить сім`ї третьої особи. У зв`язку з цим ОСОБА_2 неодноразово зверталася із письмовими заявами до Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській обл. за фактом умисного пошкодження ОСОБА_1 майна, що належить їй та її чоловіку за адресою АДРЕСА_1 (що, на думку ОСОБА_2 , пітверджуються доданими до її письмових пояснень копій висновків Баришівського ВП від 11.07.2018 та від 13.07.2018 щодо розгляду її заяви від 16.12.2017 та 22.06.2018).

Зі слів ОСОБА_2 , 03.08.2020 приблизно об 11 год. та 27.08.2020 приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 умисно пошкодив належне їй майно, а саме - зігнув вертикальні елементи паркану її дачі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Завдану ОСОБА_1 шкоду було виявлено лише 29.08.2020, коли ОСОБА_2 приїхала на дачу. У зв`язку з цим ОСОБА_2 викликала працівників поліції, які склали протокол огляду місця події та взяли письмові пояснення у свідка, який бачив ОСОБА_1 27.08.2020 поблизу садового товариства. В якості доказів пошкодження майна ОСОБА_1 . ОСОБА_2 додала до своєї заяви відеозаписи із камер відеоспостереження за дати 03.08.2020 і 27.08.2020, які як вона стверджує, були встановлені на її дачі в 2019 році.

На переконання третьої особи такі дії, вчинені ОСОБА_1 з метою психологічного тиску відносно неї, що з огляду на обставини завдання ОСОБА_1 їй у минолому тілесних ушкоджень викликали у неї побоювання щодо можливості завдання ОСОБА_10 їй або членам її сім`ї матеріальної шкоди, тілесних ушкоджень

Додатково ОСОБА_2 повідомила суд, що:

- ОСОБА_1 притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що підтверджується наступними рішеннями Дарницького районного суду м. Києва: вироком від 28.02.2019 у справі № 753/23230/18, відповідно до якого ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 «Умисне легке тілесне ушкодження» КК України та призначити йому покарання у виді 6 місяців виправних робіт, із відрахуванням із суми його заробітку 15 відсотків в доход держави; постановою від 23.11.2018 у справі № 753/22240/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження; постановою від 14.12.2018 у справі № 753/22658/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнановинним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу; постановою від 20.02.2019 у справі № 753/24748/18, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виправних робіт на певний строк; постанови від 02.03.2020 у справі № 753/3942/20, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження;

- щодо ОСОБА_1 17 та 18 грудня 2019 року застосовувались обмежувальні приписи на підставі рішень Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2018 у справі № 753/24313/18 та від 18.06.2019 у справі № 753/11897/19)

- 01.03.2020 працівником органу поліції відносно ОСОБА_1 був складений терміновий заборонний припис серія АА №020527, із визначенням у ньому запобіжних заходів стосовно кривдника з метою захисту потерпілої ОСОБА_7 , та який не був оскаржений ОСОБА_1 ;

У судове засідання 26.07.2021 сторони і третя особа, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду не з`явились. Від представника позивача 26.07.2021 до суду надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду справи за відсутності позивача та його представника, на підставі наявних у справі матеріалів.

У зв`язку з наведеним та враховуючи відсутність станом на 26.07.2021 заяв (клопотань) від інших учасників справи про відкладення судового засідання, суд на підставі ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинсвта України ухвалив протокольну ухвалу про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

На наступний день від представника третьої особи через канцелярію суду надійшло клопотання з питання відкладення розгляду справи на іншу дату з причини перебування представника ОСОБА_4 в щорічній відпустці. Проаналізувавши зміст поданого клопотання суд дійшов висновку про не наведення представником третьої особи правових підстав для прийняття судом рішення про вихід з письмового провадження та ухвалення про призначення судового засідання у справі.

Розглянувши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.10.2020 старшим дільничним офіцером поліції Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, капітаном поліції Хлонь Владиславом Вікторовичем винесено стосовно ОСОБА_1 , як кривдника, терміновий заборонний припис серії АА №0020527, строком на 10 дiб, із визначенням заходу який полягає в забороні, позивачу: на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_2 , та забороні в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 .

За змістом цього термінового заборонного припису такий складений у зв`язку зі скоєнням ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а саме: 27.08.2020 ОСОБА_1 пошкодив штакет паркану дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом норм п. 8, 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для запобігання та протидії домашньому насильству або насильству за ознакою статі.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються (п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Статтею 6 вказаного Закону визначені суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, серед яких, до органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать уповноважені підрозділи органів Національної поліції України (п. 2 ч. 3 зазначеної статті).

Згідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема: виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Відповідно до п. 16 ст. 1 Закону № 2229-VIII, терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний, захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Відповідно до ч.ч. 4 - 6 цієї ж статті Закону, під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення. Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб. Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Згідно з ч. 11 зазначеної статті Закону терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

Так, за змістом п. 1 розділу І Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі - Порядок № 654), затвердженого наказом Міністерством внутрішніх справ України від 01.08.2018 № 654, цей Порядок визначає процедуру винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника.

Безпосередньо процедуру винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника визначено розділом ІІ зазначеного Порядку № 654.

Зокрема, відповідно до п.п. 6, 7 Порядку № 654, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору.

У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача.

Пунктами 10, 11 Порядку № 654 передбачено, що під час винесення припису в ньому зазначаються:

у рядку «тип, назва населеного пункту» - тип, назва населеного пункту;

у рядку «посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - посада працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, найменування уповноваженого підрозділу поліції, у якому він служить, звання, прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень);

у рядку «згідно зі статтею 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи виніс цей терміновий заборонний припис стосовно» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила домашнє насильство (повністю, без скорочень), стать, дата народження, громадянство, місце проживання, місце реєстрації, номер контактного телефону, місце роботи (навчання), посада;

у рядку «особу встановлено» - назва документа, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила домашнє насильство (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і назва органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у рядку «чи притягався(лася) до адміністративної або кримінальної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності (впродовж року) або кримінальної відповідальності;

у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;

у рядку «стосовно постраждалої особи» - прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (повністю, без скорочень) із підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

у рядку «заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника» - захід чи заходи, передбачені частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

у рядку «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком» - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису;

у рядку «Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника до суду» - підпис, прізвище та ініціали особи, якій винесено припис;

у рядку «Підпис працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс припис;

у рядку «Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника);

у рядку «Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано» - підпис, прізвище, ім`я та по батькові кривдника;

у рядку «Кривдник від підпису відмовився в присутності» - підписи, прізвища, імена та по батькові працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.

Згідно з п. 2 розд. II Порядку № 654 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

У свою чергу процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства внутрішніх справ України від 13.03.2019 № 369/180.

Зокрема, за змістом положень розд. І і ІІ цього Порядку оцінку ризиків проводить поліцейський уповноважений підрозділ органу Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) за фактом вчинення домашнього насильства.

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді» / «невідомо». Питання стосуються безпосередньо безпеки постраждалої особи: чи кривдник погрожував її вбити, чи застосовував фізичне насильство, чи перебував кривдник у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (має алкогольну чи наркотичну залежність) та ін.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. При цьому, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що оцінку ризиків надає безпосередньо поліцейский керуючись власним переконанням з урахуванням з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний припис від 05.10.2020 винесено за результатами проведеної співробітником поліції ОСОБА_3 оцінки ризиків за наслідком опитування постраждалої особи та отримання від неї відповідей на 27 запитань та отримання відповідей «так» на питання №№ 1, 3, 6, 8, 10, 11, 13, 23, 24 (а саме за змістом заповненої форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства), що в силу п. 6 розд. ІІ Порядку оцінки ризиків свідчить про наявність високого рівня небезпеки та, відповідно, обов`язковості складання термінового заборонного припису відповідно до положень Порядку № 654.

Передумовою для проведення такої оцінки та оформлення припису стали: письмове звернення (заява) про вчинення адміністративного правопорушення від 07.09.2020, за підписами ОСОБА_2 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 29.08.2020 з вимогою скласти відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за фактом вчинення домашнього насильства економічного характеру, що пов`язано з обставинами пошкодження майна ОСОБА_2 за адресою: адресою АДРЕСА_1 ; зафіксована у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.08.2020 усна заява ОСОБА_2 ; протокол огляду від 29.08.2020, складений працівниками поліції в присутності двох понятих за результатами огляду дачного будинку за відповідною адресою, із фотографуванням на планшет, а також письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Крім того, суд звертає увагу, що працівником поліції при вирішенні питання щодо наявності підстав для складання оспорюваного припису були також взяті до уваги обставини попереднього неодноразового притягнення ОСОБА_1 у судовому порядку до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також до кримінальної відповідальності за фактом нанесення легких тілесних ушкоджень постраждалій - ОСОБА_2 .

Що стосується посилання позивача на обставину закриття Баришівським районним судом Київської області провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальноісті ОСОБА_1 за фактом відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд зазначає, що наведена обставина не може бути підставою для визнання протиправним та скасування оспорюваного припису, оскільки позивачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається, що вказаний припис складено саме на підставі протоколу від 30.09.2020. У свою чергу, припис складено на підставі оцінки відповідачем можливих ризиків. Тобто, припис за своєю правовою природою є попереджувально-запобіжним заходом, а протокол вже несе каральну функцію.

Крім того, як було встановлено судом в ході розгляду цієї справи, оспорюваний терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб, тобто з 16 год. 00 хв. 05.10.2020 року та діяв виключно до 16 год. 00 хв. 15.10.2020.

Отже, на момент звернення позивача із цим позовом до суду та відповідно на час розгляду адміністративної справи № 355/395/20 Київським окружним адміністративним судом, строк дії такого термінового заборонного припису сплинув і тому підстави для скасування даного припису відсутні, оскільки він фактично втратив свою чинність.

У контексті з викладеним суд зазначає, що позивачем не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження наявності порушеного права позивача спірним приписом та діями працівника поліції по складанню такого припису станом на час звернення до суду із даним позовом.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, вирішуючи спірні правовідносини, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, враховуючи наведене, судом не встановлено протиправності прийнятого відповідачем припису та на час розгляду справи по суті заборонний припис вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю, то підстави для присудження на користь позивача судових витрати (а саме по оплаті судового збору) за результатами розгляду по суті цієї справи відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 242 - 246, 250, 255, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.