Справа № 340/3971/20
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/3971/20

провадження № 2-ап/340/7/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
1)визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати грошової допомоги, як учаснику бойових дій при звільненні з військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 протиправними, за період з 25.11.2019р. по 29.11.2019р.;
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову допомогу, як учаснику бойових дій, у разі звільнення з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 за період з 25.11.2019р. по 29.11.2019р.;
3) визнати поважною причину пропуску строку на подання вказаної заяви;
4) поновити строк на звернення до суду.
Ухвалою суду від 16.09.2020 року вказаний позов залишено без руху. Так запропоновано позивачу надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в частині позовних вимог, та докази поважності причин його пропуску, оскільки підстави, вказані при зверненні до суду, визнані неповажними.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року, позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року в адміністративній справі №340/3971/02 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.70-71) Вказана справа надійшла до суду 26.03.2021 року та передана головуючому судді Петренко О.С. для вирішення питання щодо продовження розгляду справи.
Ухвалою суду від 30.03.2021 року вказаний позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 19.04.2021 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного (письмового) провадження.
Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та, згідно ст.ст.257,263 КАС України, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.
Дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Позивач в період з 30.09.2016 року по 29.11.2019 року проходила військову службу в Збройних силах України за контрактом.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2019 року №450 позивач звільнена зі служби та виключена зі списків особового складу військової частини з 29.11.2019 року (а.с.88).
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно абз.2 ст.12 цього Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут ЗСУ).
Порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду визначено Інструкцією про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016 № 67 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція №67).
Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції №67 передбачено, що розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у граничних розмірах на місяць визначений у додатку 1 до цієї Інструкції.
Розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції №67 винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.
Відповідно до пункту 4 розділу Інструкції №67 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, якщо вони одночасно: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України); перебувають у районі проведення АТО.
Пунктом 5 Інструкції №67 передбачено, що підтвердженням залучення до участі в АТО є витяг із наказу органу військового управління (штабу АТО, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення військовослужбовця до складу (виключення зі складу) сил та засобів, що беруть безпосередню участь в АТО (крім військовослужбовців Головного управління розвідки Міністерства оборони України, для яких розроблено окремий порядок обліку військовослужбовців, які ведуть оперативну (військову, спеціальну) розвідку на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) та не перебувають у підпорядкуванні керівництва штабу АТО).
Так, до суду надано наказ №516 від 02.06.2021 року, відповідно до якого встановлено здійснити доплату винагороди за безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях молодшому сержанту Крук Л.В. за період з 25.11.2019 по 29.11.2019.
Однак, відповідно до інформації, наданої позивачем, вказану доплату винагороди відповідачем не проведено, доказів протилежного суду не надано.
За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.
Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий нею не сплачувався у даній справі, а отже, враховуючи приписи ст.139 КАС України, судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити грошову допомогу ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, у зв`язку з її звільненням з військової служби як командира відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 за період з 25.11.2019р. по 29.11.2019р.;
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду О.С. Петренко