Справа № 160/6833/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року Справа № 160/6833/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:Царікової О.В.,
секретаря судового засідання:Голубцової А.І.,
представника позивача: представника відповідача: Волошина А.А., Суріної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Трес-Газ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,
28.04.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Трес-Газ" (далі - ТОВ "Трес-Газ", позивач) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензії" №86-о від 08.04.2021.
Позовні вимоги ТОВ "Трес-Газ" обґрунтовані протиправністю оскарженого розпорядження. Позивач зазначив, що ТОВ "Трес-Газ" було виконано у повному обсязі вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР) та надано контролюючому органу разом із заявою про отримання ліцензій повний та вичерпний перелік документів для отримання ліцензій. Позивач зауважив, що в оскарженому розпорядженні не зазначено, з яких фактичних підстав, на підставі яких доказів, контролюючий орган зробив висновок про подання ТОВ "Трес-Газ" документів, які не видавалися/не погоджувалися компетентними органами, а також не зазначено, які саме конкретно документи вважаються такими, що не видавалися/не погоджувалися такими органами, а тому відсутність вказаної інформації в оскарженому розпорядженні фактично унеможливляє перевірку правомірності підстав для його прийняття, що свідчить про дефектність такого розпорядження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 відкрито провадження у справі №160/6833/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.05.2021. Останнє судове засідання по справі відбулося 03.08.2021.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основними видами діяльності ТОВ «Трес-Газ» є (коди за КВЕД): 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.
У 2020 році позивачем були отримані наступні ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме:
08.04.2021 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято розпорядження «Про анулювання ліцензій» за №86-о, згідно з яким у відповідності до ч. 49 ст.15 Закону №481/95-ВР, а саме: на підставі отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами, зобов`язано анулювати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним згідно з додатком.
У додатку до розпорядження визначені видані ТОВ «Трес-Газ» ліцензії, зокрема:
Не погодившись з означеним розпорядженням, ТОВ "Трес-Газ" звернулося до суду із позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним його виробництвом та обігом на території України регулює Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон №481/95-ВР).
У відповідності до положень статті 1 Закону №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.
Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:
ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);
місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);
дату видачі/призупинення/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Згідно з положеннями статті 15 Закону України №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі:
заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії;

рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво)марок акцизного податку(стосовно імпортерів);

рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР, тимчасово до 01.01.2022 року, суб`єкти господарювання можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - «Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального»), затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 19.06.2019 (далі - Порядок №545).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку № 545, Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 та 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (пункт 2 Порядку № 545).

Підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 та 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (пункт 6 Порядку № 545).

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії (пункт 7 Порядку №545).

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального розміщується на офіційному веб-сайті ДФС (пункт 8 Порядку №545).

Інформація, що міститься в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, є відкритою (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) (пункт 9 Порядку №545).

Обов`язкове передування анулюванню ліцензії процедури податкової перевірки, вказаний Закон № 481/95-ВР не передбачає.

У контексті наведених вище положень норм чинного законодавства, контролюючий орган наділений повноваженнями щодо анулювання ліцензій на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним з підстав встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії шляхом прийняття рішень про таке анулювання та внесенням до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформації про суб`єкта господарювання щодо анулювання ліцензій.

Зі змісту наведених приписів статті 15 Закону № 481/95-ВР, нормами чинного законодавства чітко регламентовано послідовну процедуру анулювання ліцензій на роздрібну торгівлю пальним, яка полягає у такому:

1. встановлення обставини, яка визначена статтею 15 Закону №481/95-ВР як підстава для анулювання ліцензії;

2. прийняття органом, який видав ліцензію, письмового розпорядження про її анулювання;

3. внесення відомостей про анулювання ліцензії до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Як встановлено судом, підставою для прийняття оскарженого розпорядження та анулювання ліцензій позивача на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 2000243 від 17.09.2020, строк дії - до 17.09.2025, адреса місця торгівлі - АДРЕСА_1 , АЗС; реєстраційний номер 2000257 від 18.11.2020, строк дії - до 18.11.2025, адреса місця торгівлі АДРЕСА_2 , АЗС, став лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області за вих. №1004-1.15/555 від 06.04.2021, в якому повідомлено, що станом на дату надання відповіді, відсутня інформація щодо видачі/реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації №ДП142110166 і №ДП142110168.

Разом з тим, під час прийняття оскарженого розпорядження контролюючим органом не було враховано, що споруди (об`єкти), розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується правовстановлюючими документами, зокрема:

- споруди (об`єкти), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер) за №209476041 від 19.05.2020, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

- споруди (об`єкти), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП №0309732 від 11.04.2005, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Отже, право власності на вищевказані об`єкти зареєстровано належним чином та відомості про право власності на них містяться у державному реєстрі прав, є відкритими та загальнодоступними, як за об`єктами нерухомого майна, так і за суб`єктами права.

За приписами статті 15 Закону №481/95-ВР, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Судом встановлено, що для отримання ліцензій: реєстраційний №2000257 від 18.11.2020 і №2000243 від 17.09.2020 на право роздрібної торгівлі пальним за відповідними адресами, позивачем подані до контролюючого органу відповідно до норм чинного законодавства України заяви на отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним. До зазначених заяв позивачем долучені необхідні повні пакети документів, які передбачені нормами Закону №481/95-ВР, разом із правовстановлюючими документами на майно.

Після отримання заяв з доданими до них документами, контролюючим органом видані позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що свідчить про те, що контролюючим органом належним чином перевірено надані суб`єктом господарювання документи та визнано їх достатніми для видачі ліцензій.

Отже, при поданні до контролюючого органу позивачем документів для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним позивачем були дотримані приписи статті 15 Закону №481/95-ВР.

Доводи відповідача про те, що згідно з листом ДАБІ за вих. №1004-1.15/555 від 06.04.2021, в якому надано відповідь на запит Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про те, що відповідно до даних Реєстру, відсутня інформація щодо видачі/реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації №ДП142110166 і №ДП142110168, чим і підтверджується наявність передбаченої ч.49 ст.15 Закону №481/95-ВР підстави для анулювання ліцензії, як отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами, суд зазначає таке.

У листі ДАБІ за вих. №1004-1.15/555 від 06.04.2021 зазначено лише про відсутність інформації в Реєстрі щодо видачі/реєстрації декларацій, а не вказано про їх невидачу/непогодження чи взагалі відсутність таких декларацій та їх реєстрації.

Окрім того, реєстрація декларацій про готовність об`єктів до експлуатації - це обов`язок державних органів, а саме, станом на 2011 рік - обов`язок Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, печатки яких містяться на деклараціях про готовність об`єктів до експлуатації:

- ДП від 18.11.2011 щодо об`єкту (АЗС), розташованого за адресою: АДРЕСА_2;

- ДП від 27.04.2011 щодо об`єкту (АЗС), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011 (у редакції, яка була чинною у 2011 році), прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Відповідн до п. 17 Порядку, реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об`єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі.

Відповідно до п.18 Порядку, один примірник декларації після проведення і реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Тобто, єдиним документом, що надається замовнику на підтвердження реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, є сама декларація з відміткою про її реєстрацію, проставленою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

А тому, посилання контролюючого органу як підставу для прийняття оскарженого розпорядження на відповідь ДАБІ в Дніпропетровській області про відсутність в реєстрі інформації про реєстрацію декларацій чи щодо незбереження їх в матеріалах архівних справ є безпідставним та необґрунтованим, оскільки власники нерухомого майна (замовники будівництва), у яких позивач в подальшому орендував відповідні об`єкти, не мали ані права, ані жодної можливості внести інформацію про реєстрацію вказаних декларацій до відповідних реєстрів і передати їх в архів, у зв`язку з тим, що це обов`язком державних органів.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

За таких обставин, неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у справі.

Отже, позивач, зареєструвавши в 2011 році декларації про готовність об`єкта до експлуатації в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Дніпропетровській області, вправі очікувати від державних органів визнання цих документів, а останні в свою чергу за відсутності прямої вказівки в нормативно-правових актах про нечинність таких документів не справі самостійно визнавати їх нечинними (або недостовірними) та в подальшому скасовувати власні дозвільні документі (ліцензії).

Окрім того, зі змісту спірного розпорядження не встановлено, з яких фактичних підстав, на підставі яких доказів контролюючий орган дійшов висновку саме про подання позивачем документів, які не видавалися/не погоджувалися компетентними органами, отже оскаржене розпорядження як акт індивідуальної дії, який повинен бути чітким, конкретним та вмотивованим, не містить конкретних підстав та мотивів його прийняття контролюючим органом.

Разом з тим, суд відзначає, що згідно Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України №507 від 17.08.2000 (далі - ДК БС), об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Пунктом 1 ДК БС визначено, що споруди є будівельними системами, пов`язаними з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін.

Разом з тим, до переліку споруд, що визначені ДК БС, не віднесено модульні автозаправні станції.

Відповідно до абзацу 54 частини 1 статті 1 Закону №481/95-ВР, місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Судом встановлено, що на підставі права оренди земельної ділянки та договору про використання об`єктів благоустрою міста не за функціональним призначенням, та абзацу 54 частини 1 статті 1 Закону №481/95-ВР ТОВ «Трес-Газ» розміщено моноблоки для заправки зрідженим газом ММСЗ-8-10 та пункти паливозаправні ПЗП2-3/7-1-1 в місці здійснення торгівлі.

Слід зауважити, що розміщення модульної автозаправної станції, яка є заводським виробом, не передбачає здійснення будівельно-монтажних робіт для її встановлення.

Згідно з актами введення обладнання в експлуатацію ТОВ «Трес-Газ» від 07.10.2020 та від 23.11.2020, позивачем введено в експлуатацію технологічне обладнання - багатопаливна АЗС, а саме:

- за адресою: смт. Слобожанське, вул. Нова, 58: стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом) ММСЗ-(8-10) об`ємом 9,9 м.куб. (заводський номер 29), який складається з резервуару об`ємом 9,9 м.куб., розташування надземне, колонки паливороздавальної «Астра-ІУ» («Астра-2-09), насосного агрегату для перекачки ЗВГ.; пункт паливозаправний ПЗП2-3/7-1-1 (заводський номер 0095/20), який є автозаправним пунктом з наземним розташуванням для зберігання палива, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальні колонки (ПРК, виконаний як єдиний виріб);

- за адресою: м. Дніпро, вул. Петра Бикова, 6А: стаціонарний заправник газу (моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом) ММСЗ-(8-10) об`ємом 9,9 м.куб., який складається з резервуару об`ємом 9,9 м.куб., розташування надземне, колонки паливороздавальної «Астра-ІУ» («Астра-2-07), насосного агрегату для перекачки ЗВГ.; пункт паливозаправний ПЗП2-3/7-1-1 (заводський номер 0096/20), який є автозаправним пунктом з наземним розташуванням для зберігання палива, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальні колонки (ПРК, виконаний як єдиний виріб).

На вказане устаткування Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області видано дозвіл на експлуатацію устаткування, пов`язане зі зберіганням, транспортуванням вибухопожежонебезпечних речовин за № 0597.20.12 від 19.08.2020.

Моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом та пункт паливозаправний за своїми технічними характеристиками є технологічним устаткуванням (обладнанням).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Трес-Газ» отримано необхідні дозволи на експлуатацію цього обладнання та введено його в експлуатацію за місцем здійснення торгівлі.

Суд зауважує, що у відповідності до положень Закону №481/95-ВР, відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавалися разом із заявою для отримання ліцензії, насправді не видавався відповідним органом, відтак є підробленим (сфальшованим). Однак, у разі якщо у суб`єкта взагалі наявне право не подавати певний документ через відсутність у нього за законом такого обов`язку, то вказана норма, як підстава для анулювання ліцензії, не підлягає застосуванню.

Як стверджує позивач, АЗС ТОВ «Трес-Газ», розташовані за адресами: с.Слобожанське, вул.Нова, 58, та м. Дніпро, вул. П.Бикова, 6А, є рухомим майном, яке не може бути введено в експлуатацію згідно містобудівного законодавства.

За всіма ознаками та характеристиками стаціонарний заправник газу та пункт паливозаправний - це модульні установки заводського виготовлення, які є технологічним обладнанням для заправки автомобілів.

Отже, означені АЗС не є нерухомим майном, оскільки не пов`язані із земельною ділянкою фундаментами і являють собою модульну установку заводського виготовлення, яка може бути вільно переміщена за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати свого функціонального призначення.

У відповідності до п.4.1. паспорту ПЗП2-3/7-1-1 пункт паливозаправний (ПЗП) виготовлений в заводських умовах відповідно до вимог технічних умов ТУ У 28.1-5:2013 і технічною документацією, погодженою і затвердженою в установленому порядку. ПЗП є автозаправним пунктом з наземним розташуванням для зберігання палива, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливнороздавальні колонки (ПРК), виконаний як єдиний виріб.

За змістом п.2.11 паспорту ММСЗ-(8-10) - це моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом об`ємом 9,9 мЗ виготовлений ТОВ "Захід-Транс-Сервіс".

Отже, за всіма ознаками та характеристиками як пункт паливозаправний ПЗП2-3/7-1-1, так і стаціонарний заправник газу ММСЗ-(8-10) - це модульні установки заводського виготовлення, які є технологічним обладнанням для заправки автомобілів пальним та, відповідно, газобалонних автомобілів зрідженим газом.

Зазначені ПЗП2-3/7-1-1 та ММСЗ-(8-10) не є нерухомим майном, оскільки не пов`язані із земельною ділянкою фундаментами і являють собою модульні установки заводського виготовлення (технологічне обладнання), які можуть бути вільно переміщені за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати функціонального призначення.

Таким чином, відповідні модульні установки не належать до категорії споруд як об`єктів будівництва, з урахуванням того, що відповідні об`єкти не є будівлею, спорудою чи іншим об`єктом будівництва.

Разом з тим, паспорт пункту ПЗП2-3/7-1-1 та паспорт стаціонарного заправника газу ММСЗ-(8-10) є документом, який дозволяє експлуатувати вказане технологічне обладнання.

Із системного аналізу положень ст.15 Закону України №481/95-ВР слідує, що законодавством передбачено, що об`єктом ліцензування при здійсненні роздрібної торгівлі пальним може бути не тільки споруда, тобто об`єкт нерухомого майна або об`єкт завершеного будівництва, але й обладнання, що використовуються для роздрібної торгівлі на праві власності або користування, а також ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі на праві власності або користування.

З огляду на викладене, встановлена автозаправна станція (модульний заправник) є пересувним виробом заводського виготовлення, що встановлюється без фундаменту, отже, не є об`єктом нерухомості, оскільки нерухомим майном (нерухомістю) є земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна.

Модульні заправники є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди.

Дані об`єкти не підпадають під визначення об`єктів завершеного будівництва, у зв`язку з тим, що будь-яких будівельних робіт щодо їх створення не здійснювалося.

Таким чином, розміщення модульних заправників автомобілів моторним паливом та зрідженим газом, установка та монтаж (зборка) яких проводилась без здійснення будівельних робіт та без улаштування фундаменту, не потребують документів, що дають право на їх виконання, а такі модульні заправники автомобілів моторним паливом та зрідженим газом, після закінчення робіт по їх установці та монтажу (зборці) не підлягають прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011.

Вищенаведену позицію підтримано й Верховним Судом у постанові від 22.07.2021 у справі № 640/19955/19, в якій Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив таке:

«Відповідно до пункту 11 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі також - Міністерство), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Міністерстві можуть утворюватися постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи. Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджує Міністр.

У межах зазначених вище повноважень наказом Міністерства від 23 вересня 2011 року № 208 (із змінами і доповненнями) (далі - наказ Міністерства № 208) створено науково-технічну раду (далі також- НТР), що є постійно діючим дорадчим органом Міністерства, який утворюється для професійного колегіального розгляду наукових і технічних питань, що належать до компетенції Міністерства. У підпункту 2.2.2 пункту 2.2 наказу Міністерства № 208 визначено, що НТР відповідно до покладених на неї завдань розглядає проекти методичних рекомендацій з питань, що належать до її компетенції, а також обґрунтовані відхилення від будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки до будівель і споруд у спосіб, не передбачений будівельними нормами (за необхідності, яка визначається рішенням секції).

Діючи в межах повноважень, наданих наказом Міністерства № 208, зокрема, щодо розгляду методичних рекомендацій, НТР рішенням від 10 грудня 2015 року № 88 схвалило методичний посібник "Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва" (далі - методичні рекомендації). У вступі до вказаного методичного посібника зазначено, що "Директивою Ради Європейського Союзу 89/106/ЄЕС, прийнятою у 1988 році, країнам, що входять до складу Євросоюзу, було запропоновано новий підхід до питань технічного регулювання будівельної діяльності. З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1764 "Про затвердження Технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд" Україна зробила перший практичний крок на шляху приєднання до європейських принципів технічного регулювання. У першу чергу це стосувалося забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ. Наразі в Україні поряд з національною функціонує європейська гілка нормативної бази, основою якої є запровадження розрахунку будівельних конструкцій за Єврокодами.

У главі 2.6 Методичних рекомендацій зазначено, що "контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блискавкозахисту, очищення стоків тощо та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт, не є об`єктом будівництва. Водночас контейнерні АЗС не можуть бути віднесені до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки вони є об`єктами підвищеної небезпеки "та екологічно небезпечними об`єктами.

Контейнерні АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем на бетонних майданчиках за адресами установлено КАЗС 2-10/10-2, які призначені для прийому, зберігання, виміру об`єму і видачі палива (бензин, дизельне паливо) споживачеві згідно вимог обліково-розрахункових операцій і внутрішньогосподарського обліку.

Зазначені КАЗС, виготовлені у заводських умовах відповідно до вимог технічних умов ТУ У 45.6-3:2010 і технічною документацією погодженою і затвердженою у встановленому законом порядку. КАЗС є автозаправною станцією з наземним розташуванням контейнера для зберігання палива, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальні колонки, виконана як єдиний виріб. Контейнер є суцільнометалевою конструкцією, розділеною протипожежними перегородками 1 типу на чотири відсіки з резервуаром для зберігання пального. Платіжно-розрахункового відсіку з електрообладнанням, буферного відсіку та технологічного відсіку з паливороздавальні колонки.

Таким чином, за вказаними адресами установлені на бетонний майданчик КАЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, фундаменту.

Оскільки встановлення КАЗС не є будівництвом, у позивача не виникло обов`язку, зокрема, щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва…

Ураховуючи особливості спірних правовідносин, а також те, що саме установлення (розміщення) КАЗС на бетонному майданчику не є об`єктом будівництва, а отже не вимагає прийняття його в експлуатацію як об`єкта будівництва, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що у даному випадку, відповідач обмежився лише запереченням щодо можливого застосування актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, як належних документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, без врахування інших наданих документів, зокрема, паспорта КАЗС2-10/10-2, дозволу ГУ Держпраці у Київській області № 3029.19.32 від 23 липня 2019 року, дозволу ГУ Держпраці у Київській області № 605.18.32 від 12 березня 2018 року. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що оскаржуване розпорядження відповідача від 24 вересня 2019 року №85-р "Про відмову у видачі ліцензії" є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано документи, визначені статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржене розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензії" №86-о від 08.04.2021 прийнято контролюючим органом не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення, тому є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду на загальну суму 2270,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №4137 від 28.04.2021. Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовну заяву ТОВ "Трес-Газ" задоволено повністю, сума сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трес-Газ" (вул. Верещагіна, буд. 101, офіс 309, м.Дніпро, 49000; ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-а, м.Дніпро, 49000; код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправним та скасування розпорядження задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області "Про анулювання ліцензії" від 08.04.2021 № 86-о.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трес-Газ" () судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 13 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова