Справа № 580/4584/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року справа № 580/4584/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом, поданим адвокатом Макеєвим В.Ф. від імені ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

02.07.2021 адвокат Макеєв В.Ф.( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) подав від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) (далі позивач) у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення (далі - ППР) від 19.03.2021 №0-2301 про сплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-й рік в розмірі 80098,54грн.

Додатково просив стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування зазначено, що будівля цеху з виготовлення виробів зі скла та складу, який позивач використовує в підприємницькій діяльності, пов`язаній з виробництвом й обробленням інших скляних виробів, у т.ч. технічних є будівлею промисловості. Тому згідно з підп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач використовує вказаний об`єкт нерухомого майна за цільовим призначенням, саме як об`єкт промисловості. Просить урахувати висновки в постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №822/2624/16 та постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.

Ухвалою суду від 07.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу сторони отримали 14.07.2021.

Відповідач 05.08.2021 надав до суду відзив з проханням у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування зазначив, що підп. «є» підп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що не є об`єктами оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промисловості та склади» (код125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку. Відповідно до звіту за формою №20-ОПП (повідомлення про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводять діяльність) ТОВ «Скло-Сервіс» з 2014 року орендує виробничі приміщення за адресою: м.Черкаси, вул.Різдвяна, б.173/6. Отже, вказана вище пільга не поширюється на вказаний об`єкт нерухомості, який перебуває у приватній власності позивача. Позивач не використовує вказану нерухомість для виготовлення будь-якого виду продукції, а лише для здачі в оренду. Розглядати діяльність позивача, як промислове виробництво, є безпідставним. Просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.01.2018 у справі №822/2624/19 та від 17.02.2020 у справі №820/3556/17. Стверджує, що спірне рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства. Тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

11.08.2021 ухвалою суд задовольнив повністю клопотання (вх. від 05.08.2021 №29184/21) представника Головного управління ДПС у Черкаській області про заміну неналежного відповідача в адміністративній справі та замінив відповідача з Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на Головне управління ДПС у Черкаській області (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ).

Оскільки обгрунтованих заяв про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходило, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути за правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Посвідченням від 20.10.2004 серії АГ №133163 підтверджується, що позивачу призначена пенсія з інвалідності 2 групи.

Згідно з даними ЄДРПОУ позивач (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований, як фізична особа-підприємець, зазначено, що основний вид діяльності « 23.19 Виробництво й оброблення інших скляних виробів, у тому числі технічних».

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 28733242 підтверджується, що позивач є власником нежитлових будівель, а саме цеху з виготовлення виробів зі скла та складу літ.Б-ІІ, Б-1, Б-1, загальною площею 3657 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

19.03.2021 відповідач згідно з підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до підп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України прийняв податкове повідомлення-рішення №0-2301 про сплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-й рік в розмірі 80098,54грн. (далі спірне рішення) за вказаний вище об`єкт.

Тому позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким викладено у новій редакції статтю 266 ПК України, введено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Згідно з Національним класифікатором України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457 (далі ДК 009:2010) економічна діяльність процес виробництва продукції (товарів і послуг), що здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010 згідно з яким процес промислового виробництва це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях В «добувна промисловість та розроблення кар`єрів», С «переробна промисловість», О «постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», Е «водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та Р «будівництво».

У цілях застосування норм підпункту 266.2.2 ПК України промисловими вважаються підприємства, які відповідно до ДК 009:2010 належать до зазначених секцій.

Термін «промислове підприємство» охоплює всі підприємства, які належать до таких галузей економічної діяльності: добувна промисловість, переробна промисловість, будівництво, електроенергія, газ, водопостачання і санітарне обслуговування, транспорт, склади і служби зв`язку (стаття 1 Конвенції про допомогу у випадках виробничого травматизму від 08.07.1964 № 121).

Перероблення це технологічний процес, виконання якого змінює форму, властивості чи склад сировини, напівфабрикатів або, в окремих випадках, готової продукції, задля отримання нової продукції. Переробна промисловість усі види економічної діяльності, віднесені до секції С «переробна промисловість». До неї належать як кустарно-ремісничі промисли, так і серійне виробництво. Згідно з структурною класифікацією видів економічної діяльності у секції С «Переробна промисловість» є виробництво скла та виробів зі скла, що міститься в розділі 23 «виробництво іншої неметалевої мінеральної продукції».

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «будівлі промислові», що включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) «резервуари, силоси та склади» належать, зокрема спеціальні склади, складські майданчики.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, промислові будівлі та складські приміщення промислових підприємств.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що будівля цеху з виготовлення виробів зі скла та складу, загальною площею 3657 кв.м., що розташований за адресою: м.Черкаси, вул. Різдвяна, 173/6,- і належить позивачу на праві приватної власності, є будівлею промисловості, що підтверджується рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду, що набрали законної сили, від 27.09.2017 у справі № 823/1302/17 (ЄДРСР 69135853), від 16.12.2019 у справі № 580/3211/19 (ЄДРСР 86380547).

Оцінюючи твердження відповідача, що цех з виготовлення виробів зі скла та склад є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки у зв`язку із отриманням прибутку позивачем від лізингу (оренди) майна, суд врахував.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 зазначено, що встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва. Такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, слідує з того, що функціональне призначення об`єкта, що звільняється від оподаткування, яким є предмет будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду. З урахуванням наведеного судова палата у цій справі вирішила частково відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 806/2676/17 застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств, та сформувати новий правовий висновок, відповідно до якого визначено, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Відповідач не надав доказів надання в оренду саме приміщення вказаного цеху з виготовлення виробів зі скла та складу в інших, аніж вказана цілях. Також не надано доказів встановлення станом на час прийняття оскаржуваного рішення обставин, що свідчать про не використання об`єкту промисловості за функціональним призначенням з урахуванням основного виду діяльності позивача (виробництво й оброблення інших скляних виробів, у тому числі технічних).

Надане до суду відповідачем повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, Форми №20-ОПП, направлене ТОВ «Скло-Сервіс» від 17.12.2014 вих.№113, не підтверджує використання позивачем вказаного цеху не за функціональним призначенням та надання майна цеху в оренду протягом 2020 року.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення порушив вказані вище норми ПК України. Отже, воно є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

З приводу професійної правничої допомоги суд установив, що між позивачем та адвокатом МАкеєвим В.Ф. укладено договір про надання правової допомоги від 02.07.2021 №142. На його підставі 02.07.2021складено акт наданих послуг, відповідно до якого позивач від вказаного адвоката прийняв такі послуги: зустріч з клієнтом за наслідком отримання ним оскаржуваного ППР затрачено 2 год. всього 1000,00грн; підготовка до складання позовної заяви про визнання протиправним і скасування ППР від 19.03.2021 №0-2301: аналіз документів та визначення норм матеріального і процесуального права, якими належить регулювати спірні правовідносини з можливістю та порядком їх правозастосування, у т.ч. з урахуванням практики судів вищих інстанцій та ЄСПЛ затрачено - 4 год - всього 2000,00грн; складання позовної заяви, оформлення позовної заяви з додатками, узгодження тексту заяви з клієнтом, подання заяви до адміністративного суду затрачено - 4 год всього 2000,00грн. Загальна вартість послуг 5000,00грн.

Позивач оплатив адвокату за надані послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.07.2021 №142 5000,00грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.07.2021 №02/07/21.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно до ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач у відзиві вказав про завищеність вказаного позивачем розміру витрат на правову допомогу та невідповідність фактично наданим послугам.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Позовна заява позивача підписана, завірена та подана вказаним вище адвокатом Макеєвим В.Ф. Справа розглядалася правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Взявши до уваги обставини справи та результат вирішеного спору, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00грн.

Керуючись ст.ст.2-20, 44-45, 72-79, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ) від 19.03.2021 №0-2301 про донарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020-й рік в розмірі 80098,54грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 18.08.2021.