Справа № 320/9828/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 серпня 2021 року м. Київ № 320/9828/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (Головного управління Національної поліції в Київській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (Головного управління Національної поліції в Київській області) (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області щодо не включення надбавки за роботу в режимних обмежень в довідку №N/A від 23.03.2018 для перерахунку пенсії;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Київській області (Головне управління Національної поліції в Київській області) виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії замість довідки №N/A від 23.03.2018, де в графі надбавка за службу в умовах режимних обмежень зазначити 20% посадового окладу, що в грошовому еквіваленті становить 760,00 грн., та надіслати виготовлену довідку до ГУ ПФУ в Київській області для врахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання процесуальним норм щодо її форми та змісту, суд констатує її невідповідність та вважає за необхідне залишити позов без руху.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині 2 цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається зі змісту позову, заявлені вимоги мотивовані протиправним, за твердженням позивача, не включенням відповідачем у довідку від 23.03.2018 №N/A додаткових видів грошового забезпечення позивача, а також відмовою виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії замість вказаної довідки.

Власне, після отримання відмови у виготовленні нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача, що оформлена листом від 23.06.2021 №29/Т-423, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 27.07.2021, про що свідчить відстеження поштового відправлення за трек-кодом № 574, яким позовна заява разом з додатками була надіслана на адресу суду.

Слід зауважити, що правовідносини з приводу яких позивач звернувся до суду, а саме щодо неврахування відповідачем у довідці про розмір грошового забезпечення всіх видів додаткового грошового забезпечення, фактично виникли у період 2018 року, водночас з даним позовом до суду позивач звернувся в кінці липня 2021 року, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

В той же час, згідно правової позиції Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних гарантій Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 та яка є обов`язковою для суду першої інстанції, отримання позивачем листа відповідача від 23.06.2021 №29/Т-423 про, як він зазначає, відмову і виготовленні нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача, не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Відтак, позивачеві слід надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ починаючи з 2018 року при отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, що відповідно до тверджень позивача, є меншим за законодавчо встановлений, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням висновків суду наведених в даній ухвалі.

Крім того, варто зауважити, що згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу положень статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд зобов`язаний вирішити публічно-правовий спір із належними його учасниками. Супутніми правозастосовними орієнтирами постають принципи верховенства права, юридичної визначеності згідно зі статтею 3, частиною першою статті 8 Конституції України; підпунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 N 15-рп/2004; рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Bellet v. France", "L. та V. проти Австрії", "S. L. проти Австрії", "Брумареску проти Румунії" (§ 61), "Голдер проти Сполученого Королівства", "Мушта проти України", "Пономарьов проти України" (§§ 47, 52), "Функе проти Франції". При цьому неналежним позивачем потрібно вважати особу, якій не належить відповідне право вимоги, а неналежним відповідачем - особу, що не повинна відповідати за адміністративним позовом.

При цьому, суд не в праві вирішувати за позивача який суб`єкт владних повноважень має відповідати за даним позовом, а також суд не може за власною ініціативи залучати до справи співвідповідача або іншого відповідача, оскільки відповідно до частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, таке право у суду виникає після надання позивачем відповідної згоди але після відкриття провадження у справі.

Також суд звертає увагу позивача на положення частини 5 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" розтлумачено обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права. Диспозитивність прав учасників судового процесу та їхніх представників зумовлює заборону зловживання ними, зокрема, в аспекті "підривних" ("руйнівних") діянь із метою скасування прав і свобод (із урахуванням рішень Європейського суду з прав людини у справах "Engel and Others v. the Netherlands", "Lawless v. Ireland", "Michael Kuhnen v. Germany", "Preda and Dardari v. Italy", "Refah Partisi and Others v. Turkey", "Witzsch v. Germany", "Z'danoka v Latvia").

Також статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Водночас при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Так, порушення своїх прав позивач убачає у діях Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області щодо не включення відповідної надбавки в довідку від 23.03.2018 №N/A для перерахунку пенсії та вважає за необхідне просити суд зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України - наразі ГУ Нацполіції в Київській області виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення, із зазначенням визначених позивачем складових у вказаному розмірі.

Однак, за змістом листа відповідача від 23.06.2021 №29/Т-423, на який позивач посилається як на відмову відповідача у виготовленні вказаної довідки, - убачається відсутність факту відмови у виготовленні такої довідки, а лише повідомляється про те, що Ліквідаційна комісія ГУ МВС в Київській області завершує процес ліквідації установи та не уповноважена на виготовлення та надання підрозділам ПФУ довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій.

Зокрема, даним листом позивачеві пропонувалось звертатись з приводу питання підготовки довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, до сектору соціально-гуманітарних питань Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області".

Відтак, зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер спірних правовідносин та визначений позивачем предмет спору, з метою ефективного захисту прав позивача, першочерговим є вірно обраний спосіб захисту порушеного права у розрізі заявлених позовних вимог та належність відповідача, до якого такі вимоги звернуті.

Таким чином, позивачеві слід надати суду нормативно-правове обґрунтування щодо належності відповідача по справі - ГУ Нацполіції в Київській області саме в частині заявлених позовних вимог, у тому числі про зобов`язання останнього виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії.

Вказане є свідченням невідповідності позовної заяви вимогам п.п. 4, 5 та 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, що у свою чергу зумовлює необхідність усунення вказаних недоліків позовної заяви, наявність яких створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки може бути усунені позивачем шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали особисто позивачеві з`ясувати стан справ з 2018 року при отриманні щомісячних пенсійних виплат у розмірі, що відповідно до тверджень позивача, були меншими за законодавчо встановлений розмір, та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України;

- уточнення/заяви із викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з урахуванням висновків суду, викладених у даній ухвалі, а саме нормативно-правового обґрунтування в частині визначення належного відповідача по справі - Головного управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (Головного управління Національної поліції в Київській області) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Копію ухвали надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.