Справа № 380/3341/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3341/21 пров. № А/857/13525/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Кахнич Г.П.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Пельо О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року (рішення ухвалене у м. Львові судом у складі головуючого судді Братичак У.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягає у не зарахуванні до пенсії заробітної плати за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 роки у ТзОВ "ВІС Автоматизація" (Російська Федерація), із врахуванням основної заробітної плати зазначено та сум за оренду житла та харчування, згідно довідки про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017р., зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пенсії заробітну плату за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 року на посаді інженера-технолога у ТзОВ "ВІС Автоматизація" (Російська Федерація), із врахуванням довідки про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017р. та зазначених у ній сум основної заробітної плати та сум за оренду житла та харчування, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати виникнення права на пенсію - 23.11.2018р. на підставі довідки ТзОВ "ВІС Автоматизація" про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017р. та зазначених у ній сум (основної заробітної плати та сум за оренду житла та харчування), з урахуванням виплачених сум.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що згідно записів у трудовій книжці, з 01.11.2010 по 21.08.2017 року він працював на посаді інженера у ТзОВ «ВІС Автоматизація» (Російська Федерація) та прийнятий на цю посаду згідно до наказу № ВА 13 від 01.11.2010 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про включення для перерахунку пенсії розміру зарплати, яка нарахована на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації №204/14-04-23/3002 від 14.06.2019 року щодо нарахування заробітної плати за період роботи в ТзОВ «ВІС Автоматизація», в якій, окрім основної заробітної плати, зазначено суми компенсації за оренду житла та за компенсації за харчування, що включені в довідку про розмір заробітної плати. На свою останню заяву до відповідача від 25.11.2020 року позивач отримав лист-відповідь від 22.12.2020 року №8816-8860/M-52/3-1300/20, в якому зазначено, що при обчисленні пенсії враховано 40 років 07 місяців 06 днів страхового стажу, в тому числі період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 року у ТзОВ «ВІС Автоматизація». Для перевірки відповідності довідки про заробітну плату за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 первинним документам, відповідачем направлено запит в Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Новий Уренгой. Листом від 14.06.2019 № 204/14-04-23/3002 Головне Управління Пенсійного фонду Російської Федерації направило копії первинних документів по нарахуванню заробітної плати ТзОВ «ВІС Автоматизація», де крім основної заробітної плати зазначено суми за оренду житла та за харчування, які включені в довідку про заробітну плату. На думку відповідача, врахування вищезазначених виплат до складу заробітної плати чинним законодавством не передбачено, а тому відповідачем знову направлено запит, але вже для видачі нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії (лист від 17.12.2020 № 1300-5215-10/108480) без урахування суми за оренду житла та за харчування. Позивач вважає, що така поведінка відповідача порушує його право на отримання пенсії за віком у належному розмірі, оскільки із сум нарахованої заробітної плати за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 ним сплачувались внески на соціальне страхування. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягає у не прийнятті рішення по суті заяв ОСОБА_1 про зарахування до пенсії заробітної плати за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 роки у ТзОВ «ВІС Автоматизація» (Російська Федерація), із врахуванням основної заробітної плати та сум за оренду житла та харчування, згідно довідки про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянути по суті та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про зарахування до пенсії заробітної плати за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 роки у ТзОВ «ВІС Автоматизація» (Російська Федерація), із врахуванням основної заробітної плати та сум за оренду житла та харчування, згідно довідки про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів №1 - №12 в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.11.2010 року позивач працював на посаді інженера у ТзОВ «ВІС Автоматизація» (Російська Федерація).

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії за період його роботи в ТзОВ «ВІС Автоматизація» (Російська Федерація).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 23.11.2018 року та отримує пенсію за віком, відповідно до ст.ст. 26-28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача становить 40 років 7 місяців 6 днів.

При зверненні за призначенням пенсії, позивач надав, зокрема довідку про заробітну плату № 149/ВА/20 від 28.11.2017р за період роботи з 01.11.2010 по 21.08.2017 у ТзОВ «ВТС Автоматизація». (Російська Федерація).

Для перевірки відповідності довідки про заробітну плату за період роботи позивача з 01.11.2010 по 21.08.2017 первинним документам, відповідач направив запит в Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Новий Уренгой.

Листом від 14.06.2019 № 204/14-04-23/3002 Головне управління Пенсійного фонду Російської Федерації, направило копії первинних документів по нарахуванню заробітної плати ТзОВ «ВІС Автоматизація», де крім основної заробітної плати, зазначено суми за оренду житла та за харчування, які включені в довідку про заробітну плату.

На думку ГУ ПФУ у Львівській області, чинним законодавством такі виплати не передбачені, а тому не можуть бути взяті до уваги при обчисленні пенсії.

Головним управлінням ПФУ у Львівській області 17.12.2020 було скеровано на адресу ТзОВ «ВІС Автоматизація» запит № 1300-5215-10/103480 щодо видачі нової довідки про заробітну плату для обчислення пенсії позивача без включення сум за оренду житла та за харчування.

Гарантії конституційного права людини на соціальний захист викладено в положеннях Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) та Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон України № 1788-XII).

Статтею 41 Закону України № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) врегульовано, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що до структури оплати праці відносить "інші заохочувальні та компенсаційні виплати". До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відтак, додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до пп.2.3.4 п.2.3 розділу 2 «Фонд оплати праці» Інструкції зі статистики заробітної плати (затверджена наказом Держкомстату №5 від 13.01.2004 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713) до виплат соціального характеру у грошовій і натуральній формі, які входять до компенсаційних виплат належать:

витрати в розмірі страхових внесків підприємств (крім випадків, зазначених у п.3.5) на користь працівників, пов`язаних з добровільним страхуванням (особистим, страхуванням майна). Указані суми включаються до фонду оплати праці в тому місяці, коли провадяться перерахунки страховій компанії;

оплата або дотації на харчування працівників, у тому числі в їдальнях, буфетах, профілакторіях;

оплата за утримання дітей працівників у дошкільних закладах;

вартість путівок працівникам та членам їхніх сімей на лікування та відпочинок, екскурсії або суми компенсацій, видані замість путівок за рахунок коштів підприємства (крім випадків, указаних у п.3.2);

вартість проїзних квитків, які персонально розподіляються між працівниками, та відшкодування працівникам вартості проїзду транспортом загального користування;

інші виплати, що мають індивідуальний характер (оплата квартири та найманого житла, гуртожитків, товарів, продуктових замовлень, абонементів у групи здоров`я, передплати на газети та журнали протезування, суми компенсації вартості виданого працівникам палива у випадках, не передбачених чинним законодавством).

Таким чином, в період до 01.01.2012 року позивачу в складі заробітної плати не враховувалось ніяких платежів окрім складових заробітної плати - без оплати оренди житла та без оплати харчування. Таким чином, у відповідача у будь-якому разі були відсутні правові підстави для неврахування показників заробітної плати позивача за період з 01.11.2010 року по 01.01.2012 року для перерахунку пенсії.

Стосовно таких складових заробітної плати, як оплата оренди житла та оплата харчування, то вони входять до складу компенсаційних виплат, про які йдеться в ч.3 ст.2 Закону України «Про оплату праці», а тому позиція пенсійного органу щодо не можливості врахування компенсаційних виплат, які входять до структури оплати праці, при перерахунку пенсії позивача є помилковою та не приймається судом.

Аналіз норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства дозволяє стверджувати, що зазначеними вище нормами передбачено право врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія сум компенсаційних виплат за оренду житла та харчування.

Посилання пенсійного органу на приписи п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 є помилковою, оскільки в Порядку обчислення середньої заробітної плати зазначено, що обчислення середньої заробітної плати для визначення розміру відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, провадиться відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472 ( 472-93-п ), а для призначення пенсій - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стосовно сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, то стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Таким чином, за умови сплати з нарахованих складових оплати праці сум страхових внесків, позивач має право на перерахунок розміру пенсії на підставі довідки про розмір заробітної плати №149/ВА/2017 від 28.11.2017.

Відповідно до ст. 101 Закону України № 1788-XII, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року у справі №380/3341/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 18.08.2021