Справа № 640/27196/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
18 серпня 2021 року м. Київ
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю - визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року (за винятків днів відпустки) із застосуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 року апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області задоволено частково - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 року в частині зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року - скасовано та відмовлено у задоволенні адміністративного позову в цій частині. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 року - залишити без змін.

Обґрунтовуючи такий висновок, суд апеляційної інстанції, з урахуванням висновків постанов Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №340/1916/20 та від 23.06.2021 року у справі №520/13014/2020, виходив з того, що заявлені ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі - ТУ ДСА в Київській області) щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року є обґрунтованими, оскільки нарахування та виплата ТУ ДСА в Київській області суддівської винагороди з урахуванням обмежень, встановлених ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не узгоджується з вимогами ст. 130 Конституції України.

Погоджуюсь, що набрання 18.04.2020 року чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX, яким Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» доповнено статтею 29, не змінило правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому у ТУ ДСА в Київській області були відсутні передбачені Конституцією України чи Законом України «Про судоустрій і статус суддів» підстави для обмеження розміру суддівської винагороди.

Таким чином, обмеження виплати ОСОБА_1 , починаючи з 18.04.2020 року, суддівської винагороди розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX, було неправомірним, на чому також наголосив і Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 року у справі № 340/1916/20, а також у постанові від 23.06.2021 року у справі № 520/13014/2020.

Однак, у розрізі наведеного вважаю за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 151 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України має територіальні управління. Рішення про утворення територіальних управлінь та визначення їх кількості приймається Державною судовою адміністрацією України за погодженням з Вищою радою правосуддя.

Аналогічну норму також містить п. 3 Положення про Державну судову адміністрацію України, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 року №141/0/15-19 (далі - Положення №141/0/15-19).

Статтею 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Крім того, відповідно до п. 5 Положення №141/0/15-19 основними завданнями ДСА України є, зокрема, організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом; забезпечення належних умов діяльності судів, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України та органів суддівського самоврядування в межах повноважень, визначених законом.

Отже, з наведених норм вище, вбачається, що в даному випадку ТУ ДСА в Київській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України, тобто уособлює в спірних правовідносинах державний орган, на який покладено обов`язки щодо організаційного та фінансового забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом та забезпечення належних умов діяльності судів, у тому числі щодо виплати суддівської винагороди суддям місцевих судів.

У свою чергу, як було зазначено вище, у межах спірних правовідносин ТУ ДСА в Київській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а відтак його діяльність у сфері бюджетних відносин регулюється, зокрема, Бюджетним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 БК України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Частиною 1 статті 23 БК України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом (ч. 2 ст. 23 БК України).

Матеріали справи свідчать, що у період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року ОСОБА_1 ТУ ДСА в Київській області нараховувалася суддівська винагорода у повному обсязі, однак її виплата здійснювалася з урахуванням обмежень, встановлених ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року № 553-IX. При цьому сума невиплачених за вказаний період коштів склала 201 311,11 грн., що підтверджується розрахунками ТУ ДСА в Київській області, проти правильності яких не заперечує ОСОБА_1 . На необхідності встановлення чіткого розміру невиплаченої суддівської винагороди наголошує і Верховний Суд у вже згаданій вище постанові від 03.03.2021 року у справі №340/1916/20.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди здійснювалося ТУ ДСА в Київській області у відповідності до вимог ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Водночас, виплата такої винагороди не у повному обсязі мала місце внаслідок запроваджених законодавцем у ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» обмежень, які в силу згаданих вище положень Бюджетного кодексу України ТУ ДСА в Київській області як суб`єкт владних повноважень повинен був застосовувати.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, з якими погодився суд апеляційної інстанції, у межах обраного ОСОБА_1 способу захисту в частині визнання протиправними дій ТУ ДСА в Київській області щодо нездійснення нарахування та виплати суддівської винагороди у повному обсязі є помилковими, оскільки не враховують всіх особливостей правового регулювання спірних правовідносин. Відтак, в указаній частині рішення суду першої інстанції підлягало скасуванню із прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Крім того, скасовуючи рішення суду в частині зобов`язання ТУ ДСА в Київській області провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та виплатити ОСОБА_1 недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року, суд апеляційної інстанції з урахуванням постанови Верховного Суду від 23.06.2021 року у справі №520/13014/2020, виходив з того, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 є стягнення з Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) на її користь суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року у розмірі 201 311,11 грн. Однак, за твердженням суду, оскільки ДСА України не є відповідачем у справі, то позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, адже на стадії апеляційного перегляду судового рішення залучення співвідповідача положеннями КАС України не передбачено.

На моє переконання, указаний висновок суду апеляційної інстанції є помилковим. Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин ТУ ДСА в Київській області виконує функції розпорядника бюджетних коштів, зокрема, щодо Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, та здійснювало фактичне нарахування та виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 , то належним способом захисту порушених прав останньої є стягнення з ТУ ДСА в Київській області, а не з ДСА України, на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року включно суддівської винагороди у розмірі 201 311,11 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Отже, я не погоджуюся із викладеними у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 року висновками в частині протиправності дій ТУ ДСА в Київській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року та необхідності стягнення такої винагороди з ДСА України, а не з ТУ ДСА в Київській області, про що і зазначаю в даній окремій думці як суддя у справі.

Суддя

Шостого апеляційного

адміністративного суду А.Г. Степанюк