Справа № 140/17162/20
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 серпня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17162/20
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Волдінер Ф. А., вивчивши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

За приписами частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Процесуальним законом не встановлено вимоги до оформлення вказаної заяви, водночас, частиною другою статті 160 КАС України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Виходячи із системного аналізу наведених норм, слід дійти висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення подається учасником справи та, відповідно, повинна бути підписана уповноваженою особою.

Із поданої заяви вбачається, що вона підписана Забожчук Оксаною, як представником Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області за довіреністю від 26.01.2021 № 1/02/26-2021.

Положеннями статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник; у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Водночас суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року №1401-VIII.

2 червня 2016 року за №1401-VIII Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

Водночас варто зазначити, що пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані саме питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачено лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт) (частина третя статті 55 КАС України).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших передбачених КАС України процесуальних прав (в тому числі право на подання/підписання адміністративного позову, заяв) можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень) без додаткового уповноваження.

ОСОБА_2 не надано до суду жодних з перелічених документів.

Таким чином, ОСОБА_2 не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси та вчиняти дії від імені Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Зважаючи на вищевикладене, заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії належить повернути відповідачу.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного суду закріпленою в ухвалі від 03.20.2020 у справі №160/6823/19.

Керуючись пунктом 3 частини четвертої, частинами п`ятою - восьмою статті 169, статтею 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати позивачу, разом із заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ф.А. Волдінер