Справа № 460/2875/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2021 року м. Рівне №460/2875/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгівельно - інвестиційна компанія"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгівельно-інвестиційна компанія" (далі - ТОВ "Київська ТІК", позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №01 від 19.03.2021 та №01 від 19.03.2021.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав, що ним під час податкової перевірки документально підтверджено правомірність формування податкового кредиту з ПДВ по господарських операціях з ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та ТОВ "Техносборка". Вказав про реальне здійснення ним господарських операцій з придбання товару, оскільки відбулися об`єктивні зміни складу активів, товар придбано з метою використання у господарській діяльності, при цьому він підтвердив факт отримання товару від ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та ТОВ "Техносборка" первинними документами, що описані в акті перевірки. Вважає, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Зауважив, що відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб. На підставі наведеного, позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 23.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 05.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідач позов заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що в охопленому перевіркою звітному періоді платник податків оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, а саме з ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та ТОВ "Техносборка". За результатами аналізу інформаційних баз даних податкового органу зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій між вищезазначеними контрагентами, що свідчить про документальне оформлення операцій при їх фактичному невиконанні. Таким чином, зазначив, що перевіркою не встановлено джерело походження тирси, придбання якої задокументовано податковими та видатковими накладними, виписаними за реквізитами ТОВ "Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія", не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгу" постачання до постачальників ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та ТОВ "Техносборка" та в подальшому до ТОВ "Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія". За наведеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою від 09.06.2021 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою від 23.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 14.07.2021 представники сторін підтримали свої доводи та аргументи з підстав, наведених в заявах по суті справи.

Ухвалою від 16.08.2021 суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував такі фактичні обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська торгівельно-інвестиційна компанія" пройшло процедуру державної реєстрації, про що до ЄДР внесено запис від 16.03.2011; зареєстроване та фактично знаходиться за адресою: 34609, Рівненська область, с. Зірне, вул. Білківська,1В/3; здійснює види діяльності: лісопильне та стругальне виробництво (основний); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; післяурожайна діяльність; неспеціалізована оптова торгівля; складське господарство; виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння. Товариство перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби з 17.03.2011; з 01.01.2013 зареєстроване платником податку на додану вартість (а.с.19 т.1).

В період з 15.02.2021 по 19.02.2021 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Київська ТІК" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами такої перевірки було складено акт №1174/17-00-07-01/37569334 від 26.02.2021 (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого перевіркою встановлені порушення вимог п. 185.1. ст. 185, пп. "а" п. 198.1, п. 198.3 ст.198, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 розділу III Податкового кодексу України, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за №1267/26044, внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у розмірі 481725 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) у розмірі 256779 грн та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету (показник рядка 18 Декларації) у розмірі 224946 грн (а.с.18-42 т.1).

Висновки контролюючого органу зумовлені тим, що перевіркою не встановлено джерело походження тирси, придбання якої задокументовано податковими та видатковими накладними, виписаними за реквізитами ТОВ "Київська ТІК" та не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгу" постачання до постачальника ТОВ "Техносборка" і ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та, в подальшому, до ТОВ "Київська Торгівельно-Інвестиційна Компанія"; перевіркою встановлено нереальність господарських операцій з поставки ТМЦ від ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" та ТОВ "Техносборка" для ТОВ "Київська ТІК" у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та відповідно встановлено нереальність їх одержання ТОВ "Київська ТІК" від вищевказаних постачальників; перевіркою встановлено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій при складанні первинних документів та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності.

Позивач не погодився із такими висновками акту перевірки та подав заперечення №7 від 05.03.2021.

У відповіді №2981/6/17/00-01-06 від 18.03.2021 на заперечення відповідач висновки акту перевірки залишив без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Рівненській області прийнято:

податкове повідомлення-рішення №01 від 19.03.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 281182,50 грн, з яких 224946 грн - за податковим зобов`язанням та 56236,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.11-14 т.1);

податкове повідомлення-рішення №01 від 19.03.2021, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 256779 грн (а.с.15-17 т.1).

Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Оцінюючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з абз. 1 та абз. 2 п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Визначення поняття господарської операції також наведене у ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

За правилами п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А за правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

З урахуванням наведеного, перевіряючи реальність здійснення спірних господарських операцій, суд встановив, що позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія Поліпласт-Плюс" (Продавець) укладено договір поставки №01/11-20 від 02.11.2020, на умовах якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти тирсу та інші відходи від деревини (товар) та оплатити, відповідно до кількості та ваги, що вказується на кожну партію (п.1.1). Товар поставляється на умовах транспортні послуги за рахунок Продавця. Умови поставки DAP - поставка товару на склад Покупця на адресу: Рівненська область, Березнівський район, с. Зірне (а.с.37-39 т.3).

Актом перевірки стверджено, що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" були виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні за податковими зобов`язаннями на загальну суму 2440350 грн, у т.ч. ПДВ 406725 грн, а саме: №161 від 16.12.2020, №52 від 05.11.2020, №171 від 17.11.2020, №221 від 22.12.2020, №219 від 21.12.2020, №184 від 18.12.2020, №182 від 18.12.2020, №41 від 04.12.2020, №162 від 16.12.2020, №42 від 04.11.2020, на реалізацію позивачу товару номенклатура: тирса, в загальній кількості 5423 куб. м (арк. акту 6, а.с.23 т.1).

Факт отримання ТОВ «Київська ТІК» товарів від ТОВ «ВК Поліпласт-Плюс» а вказаними господарськими операціями підтверджується дослідженими судом доказами:

видатковими накладними №01-11 від 06.11.2020, №02-11 від 05.11.2020, №03-11 від 17.11.2020, №04-11 від 04.12.2020, №05-11 від 16.12.2020, №06-11 від 16.12.2020, №07-11 від 16.12.2020, №08-11 від 18.12.2020, №09-11 від 21.12.2020, №10-11 від 22.12.2020,

товарно-транспортними накладними №01-11 від 04.11.2020, №02-11 від 04.11.2020, №03-11 від 04.11.2020, №04-11 від 05.11.2020, №07-11 від 05.11.2020, №10-11 від 05.11.2020, №05-11 від 05.11.2020, №08-11 від 05.11.2020, №12-11 від 05.11.2020, №14-11 від 05.11.2020, №06-11 від 05.11.2020, №09-11 від 05.11.2020, №13-11 від 05.11.2020, №15-11 від 05.11.2020, №16-11 від 17.11.2020, №18-11 від 17.11.2020, №20-11 від 17.11.2020, №22-11 від 17.11.2020, №21-11 від 17.11.2020, №23-11 від 17.11.2020, №24-11 від 17.11.2020, №25-11 від 17.11.2020, №26-11 від 17.11.2020, №29-11 від 04.12.2020, №31-11 від 04.12.2020, №27-11 від 04.12.2020, №28-11 від 04.12.2020, №33-11 від 04.12.2020, №32-11 від 04.12.2020, №30-11 від 04.12.2020, №35-11 від 16.12.2020, №36-11 від 16.12.2020, №37-11 від 16.12.2020, №38-11 від 16.12.2020, №43-11 від 16.12.2020, №46-11 від 16.12.2020, №51-11 від 16.12.2020, №44-11 від 16.12.2020, №42-11 від 16.12.2020, №45-11 від 16.12.2020, №53-11 від 16.12.2020, №52-11 від 16.12.2020, №55-11 від 16.12.2020, №49-11 від 16.12.2020, №39-11 від 16.12.2020, №41-11 від 16.12.2020, №47-11 від 16.12.2020, №54-11 від 16.12.2020, №50-11 від 16.12.2020, №57-11 від 18.12.2020, №58-11 від 18.12.2020, №62-11 від 18.12.2020, №59-11 від 18.12.2020, №63-11 від 18.12.2020, №60-11 від 18.12.2020, №61-11 від 18.12.2020, №64-11 від 18.12.2020, №65-11 від 18.12.2020, №73-11 від 18.12.2020, №66-11 від 18.12.2020, №71-11 від 18.12.2020, №67-11 від 18.12.2020, №72-11 від 18.12.2020, №69-11 від 18.12.2020, №70-11 від 18.12.2020, №74-11 від 21.12.2020, №81-11 від 21.12.2020, №75-11 від 21.12.2020, №79-11 від 21.12.2020, №76-11 від 21.12.2020, №80-11 від 21.12.2020, №77-11 від 21.12.2020, №78-11 від 21.12.2020, №82-11 від 21.12.2020, №83-11 від 22.12.2020, №88-11 від 22.12.2020, №84-11 від 22.12.2020, №89-11 від 22.12.2020, №85-11 від 22.12.2020, №90-11 від 22.12.2020, №86-11 від 22.12.2020, №91-11 від 22.12.2020, №93-11 від 22.12.2020, №87-11 від 22.12.2020, №92-11 від 22.12.2020, №94-11 від 22.12.2020 (а.с.204-250 т.1, а.с.1-54 т.2).

Оприбуткування придбаного товару (тирса) на склад позивача, а також списання товару у виробництво підтверджується карткою рахунку 201 за 4 квартал 2020 року (а.с.55-59 т.2).

Часткова оплата за товар проведена позивачем на суму 1684000,00 грн на розрахунковий рахунок постачальника 06.11.2020, 17.11.2020, 18.11.2020, 20.11.2020 24.11.2020, 02.12.2020, 04.12.2020, 16.12.2020, 22.12.2020, 24.12.2020, 29.12.2020, що підтверджується описаними в акті перевірки платіжними дорученнями (арк. акту 15-16, а.с.32-33 т.1), а також карткою рахунку 631 за 4 квартал 2020 року (а.с.60-61 т.2).

Станом на 31.12.2020 обліковувалась кредиторська заборгованість по ТОВ "ВК Поліпласт-Плюс" в сумі 756350 грн.

Операцію з придбання тирси у регістрах бухгалтерського обліку ТОВ «Київська ТІК» відображено наступними записами: Д-т 201 «Сировина» К-т 631 «Розрахунки з постачальниками» на суму 2 033 625 грн. - оприбуткування тирси; Д-т 644 «Податковий кредит» К-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 406 725 грн, - відображено податковий кредит за даною операцією; Д-т 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» К-т 311 «Розрахунковий рахунок» на суму 1 684 000 грн. - проведено розрахунки (арк. акту 16 а.с.33 т.1).

Також суд встановив, що між позивачем (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техносборка" (Продавець) укладено договір поставки №01/08-20 від 03.08.2020, на умовах якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти тирсу та інші відходи від деревини (товар) та оплатити, відповідно до кількості та ваги, що вказується на кожну партію (п.1.1). Товар поставляється на умовах транспортні послуги за рахунок Продавця. Умови поставки DAP - поставка товару на склад Покупця на адресу: Рівненська область, Березнівський район, с. Зірне (а.с.40-42 т.3).

Актом перевірки стверджено, що відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "Техносборка" були виписані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні за податковими зобов`язаннями на загальну суму 450000 грн, у т.ч. ПДВ 75000 грн, а саме: №132 від 13.10.2020 та №151 від 15.10.2020, на операції з відвантаження позивачу товару номенклатура "тирса" в кількості 1000 куб. м (арк. акту 19 а.с.36 т.1).

Отримання товару від ТОВ «Техносборка» за такими господарськими операціями підтверджується дослідженими судом доказами:

видатковими накладними №48-08 від 13.10.2020, №49-08 від 15.10.2020, №50-08 від 16.10.2020, №51-08 від 19.10.2020, №52-08 від 20.10.2020, №53-08 від 21.10.2020, №54-08 від 22.10.2020, №55-08 від 23.10.2020, №56-08 від 26.10.2020, №57-08 від 27.10.2020, №58-08 від 28.10.2020, №59-08 від 29.10.2020,

товарно-транспортними накладними №48-08 від 13.10.2020, №49-08 від 15.10.2020, №50-08 від 16.10.2020, №51-08 від 19.10.2020, №52-08 від 20.10.2020, №53-08 від 21.10.2020, №54-08 від 22.10.2020, №55-08 від 23.10.2020, №56-08 від 26.10.2020, №57-08 від 27.10.2020, №58-08 від 28.10.2020, №59-08 від 29.10.2020 (а.с.43-66 т.3).

Оприбуткування придбаного товару (тирса) на склад позивача, а також списання сировини зі складу у виробництво підтверджується актами списання товарів за період з 01.10.2020 по 21.12.2020, карткою рахунку 201 за 4 квартал 2020 року (а.с.55-59 т.2, а.с.177-205 т.3).

Оплата за товар проведена позивачем в повній сумі 450000 грн шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника 13.10.2020 на суму 320000 грн та 15.10.2020 на суму 130000 грн, що підтверджується описаними в акті перевірки платіжними дорученнями (арк. акту 21, а.с.38 т.1), а також карткою рахунку 631 за 4 квартал 2020 року (а.с.60-61 т.2).

Суд зазначає, що всі вищевказані первинні документи, якими оформлені спірні господарські операції, були надані позивачем до перевірки та описані в акті перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що в межах господарської діяльності позивачем з придбаної тирси виготовлено пелети (паливні гранули), які реалізовано покупцям в межах України та нерезидентам, що підтверджується дослідженими судом рахунками-фактурами, міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR), митними деклараціями, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 204, податковими накладними на реалізацію.

Фактична наявність у позивача виробничих потужностей та технічних можливостей для виготовлення із придбаної тирси пелет (паливних гранул) підтверджується Технічними умовами: "Біопаливо тверде (гранули паливні (пелети)", "Наповнювач гігієнічний", які зареєстровані Державним підприємством "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (а.с.206-214,215-225,226-235 т.3), актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів за період 2013-2020 роки (а.с.236-250 т.3, а.с.1-94 т.4).

Досліджені судом первинні документи та документи бухгалтерського обліку відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а відтак є належними та допустимими доказами в розумінні статей 73, 74 КАС України, які розкривають зміст та обсяг та підтверджують здійснення господарських операцій з придбання позивачем товару (тирси) від постачальників ТОВ «Техносборка» і ТОВ «ВК Поліпласт-Плюс», а відтак враховуються судом при вирішенні судового спору.

Оцінюючи доводи контролюючого органу про неможливість ТОВ «Техносборка» і ТОВ «ВК Поліпласт-Плюс» здійснити поставку товару у зв`язку із наявністю інформації в базах даних податкового органу, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.11.2019 в справі за №802/31/17-а, про те, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення зустрічних звірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Водночас, суд зазначає, що в матеріалах судової справи відсутні будь-які відомості щодо проведення контролюючими органами зустрічних звірок ТОВ «Техносборка» і ТОВ «ВК Поліпласт-Плюс» по взаємовідносинах з позивачем, і відповідач на такі обставини не вказує.

Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що транспортні засоби з номерними знаками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в територіальних сервісних центрах МВС не зареєстровані. Суд зауважує, що згідно з наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними, такі транспортні засоби не використовувалися у господарських операціях між позивачем та його контрагентами. З приводу зазначеної в акті перевірки обставини, що за номерним знаком автомобіля ДАФ НОМЕР_3 згідно ЄДРТЗ зареєстровано автомобіль ВАЗ 21070 1451, а за номерним знаком УРАЛ НОМЕР_4 згідно ЄДРТЗ зареєстровано автомобіль FIAT FIORJNO COMBI 1248, то суд встановив, що в наявних у справі товарно-транспортних накладних вірним є номерний знак ДАФ НОМЕР_5 , тому має місце описка в запиті податкового органу до Регіонального сервісного центру МВС у Рівненській області, а транспортний засіб УРАЛ НОМЕР_4 не використовувався у господарських операціях між позивачем та його контрагентами (а.с.136-139 т.3).

Щодо покликання в акті перевірки на незаповнення певних граф у товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, то суд вважає необхідним зазначити, що наявність або відсутність окремих документів або ж недоліки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також суд оцінює критично та відхиляє доводи відповідача про відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів. На думку суду, наведені відповідачем обставини не виключають можливості реального виконання постачальниками господарських зобов`язань та не свідчать про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Слід зазначити, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання ним незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Суд підкреслює, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

При цьому, суд зазначає, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі дійсно не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Тобто, як вже зазначалося вище, норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника на формування витрат та податкового кредиту від дотримання податкової дисципліни його контрагентом - постачальником товару (послуг). Порушення постачальником товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для позбавлення іншого платника - покупця товару (послуг) права на формування витрат та податкового кредиту, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Вищевказані висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями, сформульованими та неодноразово підтриманими Верховним Судом в постановах, зокрема, від 19.02.2019 у справі №811/217/17, від 09.03.2019 у справі №810/302/15, 03.10.2019 у справі № П/811/3228/14, від 02.04.2019 у справі №826/6245/18, від 13.10.2020 у справі №0340/1408/18.

Також при вирішенні цього судового спору суд вважає необхідним застосувати висновки Європейського Суду з прав людини, який у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» (Заява N 803/02, рішення від 09.01.2007), вказав на те, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Булвес АД проти Болгарії» (заява за № 3991/03) від 22.01.2009 зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Поряд з цим, актом перевірки не встановлено фактів, які б свідчили про те, що діяльність ТОВ «Київська ТІК» спрямована на здійснення операцій, пов`язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Слід зазначити, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (покупцями) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, акт перевірки посилань на такі докази не містить.

Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи в розрізі проаналізованих по тексту судового рішення норм податкового законодавства та з урахуванням усталеної судової практики Верховного Суду в подібних правовідносинах, дає підстави для таких висновків.

В межах цієї судової справи отримання та оприбуткування платником податків придбаних у контрагентів товарів підтверджується даними бухгалтерського обліку і первинними документами. Невідповідності кількості придбаного, оприбуткованого та використаного у виробництві товару документальною перевіркою не встановлено. Факт використання позивачем у господарській діяльності придбаних товарів не заперечується також і відповідачем. Господарські операції між позивачем та його контрагентами були здійснені в межах їх господарської діяльності, учасники господарських договорів переслідували ділову мету, а їх виконання спричинило зміни майнового стану суб`єктів господарювання, що, своєю чергою, вказує на реальне настання для ТОВ «Київська ТІК» правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами. Отже, суд вважає, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Крім того, відповідачем не спростовано також і економічний сенс відповідних операцій.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених рішень. Натомість, наданими позивачем доказами спростовуються висновки контролюючого органу про неправомірне завищення податкового кредиту та від`ємного значення з податку на додану вартість. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям правомірності, порушують права та законні інтереси платника податків, а тому підлягають скасуванню. Отже, позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська торгівельно-інвестиційна компанія" (34609 с. Зірне, вул. Білківська, буд. 1В/3, Березнівський район, Рівненська область, ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.03.2021 №01 та №01.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська торгівельно-інвестиційна компанія" (34609 с. Зірне, вул. Білківська, буд. 1В/3, Березнівський район, Рівненська область, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська, 12, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8069,42 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 серпня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко