Справа № 420/6029/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6029/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача

Одеської обласної прокуратури - Кавун А.В.,

представника

Офісу Генерального прокурора - не з`явився,

Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур

з атестації прокурорів місцевих прокуратур,

військових прокуратур, гарнізонів

(на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про:

визнання протиправним та скасування рішення Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), яка створена наказом №543 від 17.11.2020 року «Про створення одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження атестації;

визнання протиправним та скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури №405к від 11.03.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» на підставі рішення Одинадцятої кадрової комісії №7 від 14.01.2021 року з 15 березня 2021 року;

поновлення на посаді першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в органах прокуратури (Подільської окружної прокуратури) за погодженням з ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;

стягнення з Одеської обласної прокуратури середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 15.03.2021 року по день винесення судом рішення про поновлення на посаді.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 зазначив, що Одинадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора прийнято невмотивоване рішення про неуспішне проходження співбесіди позивачем, яке слугувало підставою для його звільнення.

Позивачем наголошувалося, що оскаржуване рішення кадрової комісії прийняте з порушенням встановленої законодавством процедури, оскільки воно підписано не всіма членами комісії, а сама співбесіда тривала понад 70 хвилин.

Крім того, на думку ОСОБА_1 , рішення Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки під час його прийняття не надано доказів, які можливо вважати встановленими та які мали б вирішальне значення для його прийняття.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

03 червня 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

29 липня 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У встановлений судом строк, відповідачами надано відзиви на позовну заяву.

Відзив Одеської обласної прокуратури (вх.№27891/21 від 31.05.2021р.) обґрунтований наступним (т.І, а.с.195-201).

Згідно рішення Одинадцятої кадрової комісії №7 від 14.02.2021 року, за результатами співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності ОСОБА_1 не успішно пройшов атестацію.

Таким чином, первинною підставою для прийняття наказу прокуратурою про звільнення позивача з займаної посади є рішення кадрової комісії, що у свою чергу свідчить про відсутність порушення прокуратурою області прав позивача на цій підставі та одночасно необґрунтованість підстав для скасування наказу у частині обґрунтувань про відсутність реорганізації чи ліквідації органу прокуратури на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Настання правового наслідку у вигляді звільнення у разі неуспішного проходження атестації на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», законодавцем не пов`язано з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури в якому прокурор обіймає посаду, або скороченням кількості прокурорів органу прокуратури, як необхідною передумовою для такого звільнення, оскільки правовим наслідком неуспішного проходження атестації Законом прямо передбачено звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку із чим, встановлення обставин щодо ліквідації, реорганізації, скорочення кількості прокурорів прокуратури Одеської області у даному випадку не відносяться до предмету доказування у справі.

Крім того, призначення на адміністративні посади передбачені пунктами 7-15 частини 1 статті 39 Закону України «Про прокуратуру» здійснюється керівником обласної прокуратури щодо адміністративних посад прокурорів у відповідній обласній прокуратурі, після відповідного схвалення Комісією з добору керівного складу органів прокуратури, склад і положення про яку затверджується Генеральним прокурором. Враховуючи, що кандидатуру ОСОБА_1 , зокрема, не було схвалено Комісією з добору керівного складу органів прокуратури, поновлення його на посаді першого заступника керівника суперечитиме закону.

Відповідачем, серед іншого, наголошувалося, що ОСОБА_1 ніколи посади в Одеській обласній прокуратурі не обіймав, остання не є для нього «попередньою посадою» у розумінні статті 235 КЗпП України.

Відзив Офісу генерального прокурора (вх.№29570/21 від 08.062021р.) обґрунтований наступним (т.ІІ а.с.209-230).

Офісом генерального прокурора зазначалося, що позивач успішно пройшов два етапи атестації іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 було допущено до наступного етапу атестації проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Керуючись пунктами 13, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та пунктом 6 розділу І, пунктом 16 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, під час проведення співбесіди, комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, етики та доброчесності.

Зокрема, як зазначила Одинадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_1 має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками, внаслідок чого відповідь на друге запитання практичного завдання прокурором не надано. Рівень професійної компетентності недопустимо низький, як для прокурора, оскільки він не зміг надати відповіді на запитання щодо норм Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, низький рівень професійної етики прокурора, зумовлений недостатніми професійними знаннями, недостатнім фаховим орієнтуванням у чинному законодавстві, низьким рівнем компетентності та професіоналізму, що не сприяє формуванню довіри до прокуратури. При цьому, низький рівень професійної етики прокурора підтверджується численними публікаціями наявними у матеріалах співбесіди, зверненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , негативною характеристикою керівника Котовської місцевої прокуратури, фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності у 2018 році, проведенням службового розслідування у 2017 та 2019 роках.

Офісом генерального прокурора наголошувалося, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом керівника Одеської прокуратури №3699к від 24.12.2015 року, ОСОБА_1 призначений на посаду першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури (т.ІІ, а.с.73).

11.10.2019 року, ОСОБА_1 була подана заява встановленого зразка про переведення на посаду в Офіс Генерального прокурора та про намір пройти атестацію (т. ІІІ а.с.46).

У зв`язку з успішним проходженням першого етапу атестації складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, ОСОБА_1 було допущено до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками ОСОБА_1 виконав письмове практичне завдання (т.ІІІ, а.с.54-57).

За наслідками проведеної співбесіди, Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації (т.ІІІ, а.с.53).

Наказом керівника Одеської обласної прокуратури №405к від 11.03.2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратур. Підстава: рішення одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №7 від 14.01.2021 року (т.І, а.с.39).

Вважаючи рішення кадрової комісії та наказ про звільнення - протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. ст.38, 43 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

При цьому, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України №1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» (далі Закон України «Про прокуратуру»).

Згідно пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або у разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Частиною 5 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

25.09.2019 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX від 19.09.2019 року (далі Закон №113-IX), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до п. 6 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

За приписами п. 7 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX).

Згідно із п. 10 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно з п. 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 року, затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься у пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України проводиться відповідними кадровими комісіями, порядок роботи яких, перелік і склад визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання ( п. 6 Порядку № 221).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до п. 9 Порядку №221, атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява, вказана у пункті 9 Розділу I цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто (п. 10 Порядку № 221).

У відповідності до пунктів 1-4 розділу ІІ Порядку № 221 після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів та оприлюднює його на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.10.2019 року, ОСОБА_1 була подана заява встановленого зразка про переведення на посаду в Офіс Генерального прокурора та про намір пройти атестацію (т. ІІІ а.с.46).

У даній заяві позивач підтвердив своє бажання пройти атестацію, вказав на ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, що визначені Порядком №221, зокрема і щодо того, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком №221, а також за умови настання однієї із підстав, передбачених пунктом 19 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, його буде звільнено з посади прокурора.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, успішне проходження ОСОБА_1 етапів складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

За результати першого етапу атестації ОСОБА_1 було допущено до проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно п. 2 розділу IV Порядку №221 до початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками ОСОБА_1 виконав письмове практичне завдання (т.ІІІ, а.с.54-57).

У свою чергу, співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання (п. 8 розділу IV Порядку № 221).

Відповідно до п. п. 9, 10, 11 розділу IV Порядку №221 для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що кадровою комісією для проведення співбесіди з прокурором може використовуватися будь-яка інформація, отримана від органів державної влади, фізичних чи юридичних осіб.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (п. 12 розділу IV Порядку № 221).

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії (п. 13 розділу IV Порядку №221).

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (п. 14 розділу IV Порядку № 221).

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання (п. 15 розділу IV Порядку № 221).

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації (п. 16 розділу IV Порядку № 221).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації (т.ІІІ, а.с.53).

Згідно висновків Одинадцятої кадрової комісії ОСОБА_1 не відповідає вимогам професійної компетентності, етики та доброчесності.

Так, Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур встановлено, що ОСОБА_1 має недостатній рівень володіння практичними уміннями та навичками, внаслідок чого відповідь на друге запитання практичного завдання прокурором не надано.

Крім того, рівень професійної компетентності недопустимо низький, як для прокурора, оскільки він не зміг надати відповіді на запитання щодо норм Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

Як наслідок, низький рівень професійної етики прокурора, зумовлений недостатніми професійними знаннями, недостатнім фаховим орієнтуванням у чинному законодавстві, низьким рівнем компетентності та професіоналізму не сприяє формуванню довіри до прокуратури. При цьому, низький рівень професійної етики прокурора підтверджується численними публікаціями наявними у матеріалах співбесіди, зверненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , негативною характеристикою керівника Котовської місцевої прокуратури, фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності у 2018 році, проведенням службового розслідування у 2017 та 2019 роках.

Вирішуючи справу по суті, перш за все, суд вважає за необхідне зазначити, що суд не наділений повноваженнями здійснювати переоцінку щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, та встановлювати відповідність прокурора цим вимогам, оскільки такі дискреційні повноваження мають виключно члени кадрової комісії.

Водночас, обсяг цієї дискреції не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат атестації повинен бути зрозумілим, як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема прокурору, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний прокурорський корпус, якому довіряло б це суспільство, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо атестації кожного прокурора є необхідною для цього умовою та гарантією.

Враховуючи, що рішення Одинадцятої кадрової комісії є, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення прокурора з посади, останнє має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на що, має відповідати вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до змісту якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, необхідною є перевірка судом оскаржуваного рішення Одинадцятої кадрової комісії на відповідність критеріям, що встановлені у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно обґрунтованості рішення Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, суд зазначає наступне.

Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура атестації і чи була дотримана процедура його прийняття. Її обсяг і ступінь залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має показувати, прикладом, що доводи/пояснення прокурора взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувалася Комісія, коли оцінювала прокурора, виставляючи певну кількість балів, або під час проведення співбесіди, тобто які мотиви ухваленого рішення. Особливо виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про не проходження прокурором атестації, з огляду на наслідки, які це потягне.

Зокрема, рішення можна вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку №221 питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурора; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; є посилання на норми права, якими керувалася Комісія. Таке рішення повинно містити судження Комісії щодо професійної, особистої, соціальної компетентності прокурора, його доброчесності та професійної етики, відтак його здатності на належному рівні здійснювати покладені на нього законом обов`язки на займаній посаді.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховим Судом у постанові по справі №9901/831/18 від 09 жовтня 2019 року.

Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховим Судом у постанові по справі № 9901/641/18 від 26 травня 2020 року.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що якщо прокурор, який проходить атестацію, не задовольняє критерії професійної етики та доброчесності, разом з іншою інформацією мають повідомлятися також обґрунтовані причини, з урахуванням яких прийнято рішення про неуспішне проходження атестації.

Виходячи з цього, рекомендується, щоб рішення комісії про невідповідність прокурора, який проходить атестацію, критеріям доброчесності, не просто містило мотиваційну частину, а щоб ця мотиваційна частина доповнювалася документацією, яка перевіряється, і яка містить інформацію та посилання на порушення прокурором певних стандартів професійної етики та доброчесності.

Судом встановлено, що Одинадцятою кадровою комісією була досліджена заява ОСОБА_2 від 06.01.2021 року, яка надійшла на адресу Генерального прокурора України ОСОБА_5 та Голови Одинадцятої кадрової комісії Ущапівського Ярослава Володимировича у якій наголошувалося, що ОСОБА_1 здібностей, як керівник не проявляє, оскільки у професійній діяльності відсутня будь-яка ініціатива з виявлення та викриття злочинів у бюджетній сфері, земельних питаннях та корупційних злочинах. Виконує документи важко, стиль викладання потребує доопрацювання, допускає численні граматичні та орфографічні помилки при складанні листів, у результаті чого неодноразово отримує повернення документів прокуратурою області на доопрацювання. Відсутність у ОСОБА_1 досвіду роботи в органах прокуратури та у великому колективі призводить до виникнення конфліктних ситуацій у колективі, зокрема, з керівником місцевої прокуратури. Конфлікти з керівництвом у присутності підлеглих відображаються на атмосфері у колективі та впливають на авторитет керівництва місцевої прокуратури. Неодноразово керівництвом прокуратури області ставилися питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (т.ІІІ, а.с.58-60).

Також, Одинадцятою кадровою комісією розглянута скарга ОСОБА_3 , який повідомляв, що дії заступника начальника податкової поліції Тіори Ю.П., призвели до протиправного вилучення та продажу майна ОСОБА_3 на суму 750000,00 гривень (т.ІІІ, а.с.61).

У матеріалах атестації наявний лист Громадської спілки «Консультативної Ради по дотриманню законодавства» до Прокурора Одеської області ОСОБА_6 , копія якого надсилалася Генеральному Прокурору України ОСОБА_7 , відносно колишнього працівника податкової міліції ОСОБА_1 , який неодноразово підозрювався у корупції та хабарництві, проходив фігурантом за фактами вимагання хабарів, з проханням звернути увагу на діяльність заступника Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_1 та протидіяти злочинній діяльності вказаної посадової особи (т.ІІІ, а.с.62).

11 січня 2021 року, на офіційну електронну адресу Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур надійшов лист від «Ivan Gonta» під назвою «Злочинний шлях прокурора Тіори» до якого було додано копії публікацій у Інтернет та витяги з матеріалів кримінальних проваджень відносно вимагання ОСОБА_1 хабара та злочинної перекваліфікації кримінальних справ.

Зокрема, у листі наголошувалося, що ОСОБА_1 «кришував» організовані злочинні схеми (рекет, вимагання грошей з підприємців, рейдерство, контрабанда, наркотрафік, вирубка лісів) та брав гроші за закриття кримінальних справ.

Серед іншого, вказувалося, що ОСОБА_1 фактично «знищив» кримінальну справу по вбивству контрабандистом ОСОБА_8 своєї сім`ї, перекваліфікувавши цей злочин з «умисного вбивства двох або більше людей» на «вбивство по необережності». Справа по замаху на вбивство воїна добровольця учасника АТО ОСОБА_9 , була перекваліфікована на «дрібне хуліганство і кражу».

Крім того, як вказувалося у листі на адресу Одинадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 11 січня 2021 року, ОСОБА_1 , було «відмазано» ґвалтівника неповнолітньої дитини (т.ІІІ, а.с.63-75).

Суд ще раз вертає увагу, що відповідно до Порядку №221 фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності.

Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду, здійснюється членами кадрової комісії.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на численні листи, скарги та повідомлення, які надійшли на адресу кадрової комісії, суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно взято їх до уваги, досліджено, надано їм оцінку та зафіксовано в оскаржуваному рішенні.

Заслуговує на увагу і факт наявності негативної характеристики ОСОБА_1 наданої керівником Котовської місцевої прокуратури та факти притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у 2018 році та проведення службових розслідувань у 2017 та 2019 роках (т.ІІ, а.с.142-202).

Суд зауважує, що дійсно, визначення поняття «доброчесність» відсутнє у національному законодавстві України.

Згідно з п.п. 169-170 рішення ЄСПЛ від 09 квітня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «вислів «згідно із законом» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (див., серед інших джерел, рішення від 25.03.1998 у справі «Копп проти Швейцарії», п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).

Отже, ця фраза передбачає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C. G. та інші проти Болгарії», заява №1365/07, п. 39).

У пункті 49 рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) зазначено, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації регулювати свою поведінку.

Вказаним правовим регулюванням в Україні виступає Закон України «Про прокуратуру», згідно статті 3 якого, діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, зокрема, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Статтями 16, 21, 27 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики), визначено, що: при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури; прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс; у відносинах з іншими учасниками судочинства прокурор повинен дотримуватися ділового стилю спілкування, виявляти принциповість і витримку.

Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.

Крім того, окремим міжнародним документом з питань етики для прокурорів є «Європейські керівні принципи з етики і поведінки для прокурорів» («Будапештські керівні принципи»), прийняті на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31 травня 2005 року [10, с. 70-74].

У документі було встановлено низку керівних принципів, що встановлюють стандарти поведінки та практичної діяльності, виконання яких очікується від усіх прокурорів, які працюють у або від імені органів прокуратури. Серед них: основні обов`язки; основні вимоги до професійної поведінки; особливості професійної поведінки в сфері кримінального судочинства; а також вимоги до поведінки у приватному житті.

Цілий ряд етичних вимог згадані Керівні принципи встановлюють щодо поведінки прокурорів у приватному житті, зокрема:

- прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками у приватному житті реально існуючі або ті, що побутують у громадській думці, такі достоїнства співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість;

- прокурори повинні поважати закон і дотримуватися його в усі часи; прокурори повинні вести себе таким чином, щоб підтримувати і зберігати впевненість суспільства в їх професії та інше.

Будучи представниками держави, прокурорські працівники повинні всіляко сприяти утвердженню в суспільстві духу законності і справедливості, збереженню і примноженню історичних і культурних традицій України, усвідомлюючи при цьому соціальну значимість прокурорської діяльності та міру відповідальності перед суспільством і державою.

Так, негідна поведінка прокурорського працівника, як державного службовця, дискредитує не тільки його самого, а й систему органів прокуратури та державу в цілому. Влада і управління не можуть бути ефективними, коли в очах населення органи державної влади викликають недовіру і небажання співпрацювати з ними. При цьому роль регулятора поведінки в усіх випадках виконують цілком конкретні, перевірені практикою вимоги прокурорської етики.

Суд вважає, що статус прокурора накладає на особу додаткову відповідальність за поведінку. Від поведінки кожного прокурора залежить довіра громадян до органів прокуратури, що одночасно є показником її ефективності. Крім того, дія або бездіяльність, які відносно інших осіб можуть розцінюватись, як незначні, у випадку з прокурором підривають його авторитет та авторитет прокуратури Україні, як єдиної системи.

Стосовно посилань Одинадцятої кадрової комісії, що ОСОБА_1 не надано правильної та повної відповіді на всі питання, що ставились у письмовому практичному завданні (зокрема на запитання №2), суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п.5 розділу І Порядку № 221, предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

При цьому, а ні Порядок №221, а ні Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» не містять чітких критеріїв/показників збору, дослідження та оцінки інформації, необхідних для цілей атестації.

У сукупному аналізі п.5 та пп.3 п.6 розділу І Порядку №221 можливо дійти висновку, що встановлення рівня професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок) та професійної етики та доброчесності прокурора мають різні критерії.

Оцінка рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора проводиться на підставі виконаного письмового практичного завдання та його послідовного обговорення.

Отже, лише виконане практичне завдання з урахуванням результатів попередніх іспитів щодо виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також на загальні здібності та навички, можуть визначати рівень професійної компетентності прокурора.

Дані критерії не можуть визначати рівень професійної етики та доброчесності, оскільки такі встановлюються на підставі інформації в порядку п.п. 9, 10 розділу IV Порядку №221.

Пункти 12-15 Порядку №221 не містять критеріїв оцінки практичного завдання, таких, як «неповна відповідь».

На думку суду, практичне завдання може бути або виконаним, або не виконаним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вирішувалося письмове завдання №21. Вказане завдання містило 3 запитання (т.ІІІ, а.с.54-56).

У свою чергу, відповідь ОСОБА_1 на запитання №2 практичного завдання була невірною.

Суд звертає увагу, що відповідно до Порядку №221, члени комісії мають право ставити запитання прокурору з яким проводять співбесіду, зокрема, щодо його професійної компетентності. Крім того, одним з етапів співбесіди є послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання.

У свою чергу, з оскаржуваного рішення кадрової комісії вбачається, що ОСОБА_1 , а ні у письмовому завданні, а ні в усних відповідях під час співбесіди не було продемонстровано достатніх знань законодавства України, що свідчить про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності.

Стосовно посилань позивача, що оскаржуване рішення Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження атестації прийнято з численними порушеннями порядку його прийняття, суд зазначає наступне.

Щодо посилань ОСОБА_1 , що оскаржуване рішення кадрової комісії підписано не всіма її членами, суд зауважує, що дійсно, кадрова комісія утворюється у складі шести осіб.

Однак, відповідно до п.12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора №233 від 17.10.2019 року, рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження атестації, останнє прийнято п`ятьма з шести голосів, що не є порушенням Порядку роботи кадрових комісій.

Стосовно посилань ОСОБА_1 , що співбесіда проводилася більше години, хоча вона не повинна перевищувати тривалість 45 хвилин, суд зазначає, що відповідно до Порядку №221 передбачено лише, що на виконання практичного завдання прокурору надається 45 хвилин. У свою чергу, посилань на обмеження у часі проведення співбесіди Порядок №221 не містить, навпаки, члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Щодо посилань ОСОБА_1 на протиправність його звільнення з підстави п.9 ч.1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та як наслідок, протиправності наказу Одеської обласної прокуратури №405к від 11.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Законодавець, ввівши у дію визначену процедуру реформування органів прокуратури зазначив, які саме дії мають вчинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації.

Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю.

При цьому, запроваджена Законом №113-ІХ атестація прокурорів визначена законодавцем та відбувалась у спосіб і порядок, який є діючим, стосується усіх прокурорів, які виявили намір пройти атестацію, а тому не може вважатись протиправною чи такою, що носить дискримінаційних характер по відношенню до позивача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що юридичним фактом який зумовлює звільнення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про Прокуратуру» у даному випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації, що узгоджується із положеннями Закону №113-IX, які є чинними та неконституційними не визнавались.

Суд зауважує, що позивач, подаючи заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі, був ознайомлений з умовами та процедурами проведення атестації та погодився на їх застосування.

Тобто, позивач розумів наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації та можливе звільнення з підстав, передбачених Законом №113-ІХ.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що Одинадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 , атестації, суд дійшов висновку про правомірне звільнення позивача з органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Достатніх доказів на спростування позиції відповідача, позивачем під час розгляду справи не надано.

Відповідно до статті 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення основної позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення Одинадцятої кадрової комісії №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження атестації та, відповідно, наказу про звільнення №405к від 11.03.2021 року, похідні позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку також не підлягають задоволенню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті поставлених питань не спростовують.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППП НОМЕР_1 ) до Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська 3, ), Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька 13/15, ) Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення Одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), яка створена наказом №543 від 17.11.2020 року «Про створення одинадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)» №7 від 14.01.2021 року про неуспішне проходження атестації; визнання протиправним та скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури №405к від 11.03.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» на підставі рішення Одинадцятої кадрової комісії №7 від 14.01.2021 року з 15 березня 2021 року; поновлення на посаді першого заступника керівника Котовської місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в органах прокуратури (Подільської окружної прокуратури) за погодженням з ОСОБА_1 з 15 березня 2021 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України; стягнення з Одеської обласної прокуратури середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 15.03.2021 року по день винесення судом рішення про поновлення на посаді - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 серпня 2021 року.

Суддя Балан Я.В.

.