Справа № 620/8190/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
18 серпня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/8190/21
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю. О. перевіривши матеріали позовної заяви і додані до неї документи у справі
до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області
провизнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 26.07.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, в якому просить:
визнати протиправними дії ГУНП в Чернігівській області щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України, вислугу років в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011;
зобов`язати ГУНП в Чернігівській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України, вислугу років в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011;
зобов`язати ГУНП в Чернігівській області провести позивачу перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 08.02.2016, одноразової допомоги при звільненні зі служби, нарахувати та виплатити компенсацію за частину невикористаної відпустки з урахуванням вислуги в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011 застосувавши при цьому надбавку за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням;
зобов`язати ГУНП в Чернігівській області скласти новий грошовий атестат позивача з урахуванням стажу служби в податковій міліції станом на 08.02.2016 - 22 роки 05 місяців 13 днів, вказати надбавку за стаж служби у розмірі 45% посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та направити виправлений грошовий атестат до ГУ ПФУ в Чернігівській області для перерахунку пенсії.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважності причин його пропуску та докази, що підтверджуватимуть їх.
Даючи правову оцінку обставинам вказаним у заяві позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає таке.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Пунктами 6, 7 частини 5 статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на пред`явлення позову, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема, стосовно належного оформлення позовної заяви, в тому числі подання її у строки, встановлені КАС України або іншими законами, для чого особа має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Частина 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) закріплює, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині 2 статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.
Суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).
Так, досліджуючи матеріали позовної заяви судом встановлено, що позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 26.07.2021. При цьому, ним заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання ГУНП в Чернігівській області: зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, вислугу років в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011; провести позивачу перерахунок і виплату грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 08.02.2016, одноразової допомоги при звільненні зі служби, нарахувати та виплатити компенсацію за частину невикористаної відпустки з урахуванням вислуги в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011; скласти новий грошовий атестат позивача з урахуванням стажу служби в податковій міліції станом на 08.02.2016, при тому, що звільнений зі служби в поліції, як вбачається з наданих до суду матеріалів, позивач був 08.02.2016. Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що до суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся з пропуском місячного строку.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 02.08.2021 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій він повторно зазначає ті ж самі доводи, на які він посилався у доданій до позову заяві про поновлення строку звернення до суду та які судом визнано неповажними.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
В даному випадку, суд наголошує на тому, що періоди роботи, які зараховані позивачу до стажу служби є інформацією, що в будь-якому разі відома особі, яка проходить службу в поліції. Кількість років, що зараховані до стажу служби, зокрема, впливають на розмір надбавки за вислугу років, кількість днів додаткової оплачуваної відпустки, розмір одноразової допомоги при звільненні зі служби, розмір компенсації за частину невикористаної відпустки, розмір грошового забезпечення, який враховується для призначення пенсії.
Крім того, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про періоди роботи, які зараховані їй до стажу служби.
Отже, з дня отримання надбавки за вислугу років, додаткової оплачуваної відпустки, одноразової допомоги при звільненні зі служби, компенсації за частину невикористаної відпустки при звільненні, грошового атестату особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання зазначених виплат/обчислення роботодавцем кількості днів додаткової відпустки, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування вказаних виплат/надання кількості днів додаткової відпустки в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.
Суд зауважує, що порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Разом з тим, обставина ознайомлення позивача із вказаною постановою Верховного Суду не може вважатися поважною причиною для поновлення строку на подання адміністративного позову, оскільки поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Наведений позивачем аргумент має суб`єктивний характер та не позбавляв останнього можливості звернутись до суду з цим позовом у встановлений КАС України строк.
Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 420/3661/20 у постанові від 27.05.2021.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.
Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд зауважує, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак суд дійшов висновку, що звернення позивача до ГУНП в Чернігівській області із заявами від 08.06.2021 та 11.06.2021 про зарахування вислуги років у податковій міліції до стажу служби у Національній поліції не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після звільнення зі служби.

З приводу посилань позивача на те, що право на звернення до суду, коли предметом позову є питання додаткової оплачуваної відпустки не обмежується строком позовної давності, то суд погоджується з даним аргументом. Однак, аналізуючи позовні вимоги можна дійти висновку, що в даній справі позовна вимога щодо виплати компенсації за частину невикористаної додаткової відпустки з урахуванням вислуги в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011, застосувавши при цьому надбавку за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання, є похідною позовною вимогою від вимоги про визнання протиправними дій ГУНП в Чернігівській області та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції наявної на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислуги років в податковій міліції з 01.03.2000 по 16.02.2011, строк звернення до суду із якою позивачем пропущено, а причини поважності його пропуску, заявлені ним, не є поважними.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частини перша, друга статті 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії разом з усіма доданими до неї матеріалами - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю. О. Скалозуб