Справа № 460/5249/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2021 року м. Рівне №460/5249/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Демчук І.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Лавренчук Т.В.,

відповідача: представник Дем`янюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче"
доПоліської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (далі ТОВ "Морган Феніче", позивач) звернувся до суду з позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 та картки відмови у прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA204020/2020/01159.

Вимоги позовної заяви ґрунтуються на тому, що позивач, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення тканини Madagaskar 12 у кількості 27156,9 метрів погонних за ціною 46166,73доларів США, виробником якої є постачальник - ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD, у зв`язку із чим ним було подано відповідачу митну декларацію №UA204020/2020/037508 в якій митна вартість товарів була визначена у розмірі 46166,73доларів США. При цьому, при визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший (основний) метод за ціною договору. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм ст.57 Митного кодексу України, та за наявності усіх необхідних документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів, рішенням про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 було визначено, що числове значення митної вартості тканини Madagaskar 12 має бути скориговано і становити 64595,61 доларів США у валюті договору, виходячи з вартості за одиницю 7,5210 доларів США та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2020/01159. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів подані йому документи і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Вважає, що застосування митним органом резервного методу для визначення митної вартості товару є протиправним та необґрунтованим. Наголошує на тому, що після прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із виробничою потребою в отриманні придбаної тканини, позивач був змушений задекларувати зазначений вище товар за визначеними митним органом цінами, сплатити всі необхідні митні платежі та провести відповідні митні процедури для випуску такого товару у вільний обіг на території України. З огляду на це, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження та призначено засідання на 07.07.2021.

Відповідач у строк, встановлений судом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позовних вимог. Зазначив, що сторона відповідача позов не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, митниця встановила, що декларантом до митного оформлення не подано усі документи на підставі яких здійснено постачання товарів. Зокрема, згідно сертифіката якості №20С3304А02442/00162, виданого у КНР у графі 10 зазначено номер інвойса на підставі якого продано товар ТН, але інвойс з таким номером до митного оформлення не подано, а отже, ціна товару та умови поставки митниці невідомі. Вказує, що митний орган володіє інформацією про вартість ідентичних товарів, оформлених у попередній період часу згідно МД 15.07.2020 №UA204020/2020/019048, а тому митну вартість товарів №1 визначено на основі раніше визнаних митними органами доходів і зборів митних вартостей: товар №1: тканина Madagaskar 7,2 дол.США/м.пог+фактично понесені транспортні витрати. Наголошує на тому, що коригування митної вартості було обумовлено і тим, що митним органом пропонувалося декларанту надати додаткові документи, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема шляхом надання таких додаткових документів як: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки, прайс-листи від виробника, МД країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, але у відповідь на вказане від особи, уповноваженої на роботу з митницею, було отримано лист від 21.12.2020 вих.№21/12 з якого слідувало, що декларантом додаткові документи надаватись не будуть. Таким чином, сторона відповідача вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах його повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на наведене, сторона відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем надано відповідь на відзив, якою на його переконання спростовуються доводи наведені у відзиві, а також наголошується на тому, що з митної декларації від 15.07.2020 №UA204020/2020/019048 вбачається, що вона не містить інформації про ідентичний товар, адже вказаний у ній товар відрізняється за своїми характеристиками від заявленого позивачем у МД №UA204020/2020/037508, крім того, звертає увагу, що у рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.12.2020 №UA204020/2020/000237/1 митний орган вказує на те, що його рішення ґрунтується на основі раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостей на товар - "тканина Matrix", в той час як позивачем декларувався абсолютно інший товар, а саме тканина Madagaskar 12. Крім того, надано письмові пояснення про те, що у сертифікаті походження №20С3304А02442/00162 було допущено технічну помилку та зазначено інвойс ТН, в той час як мало бути зазначено ТН при цьому у даті інвойсу помилки допущено не було - 27.10.2020, наголошує, що це не вплинуло на визначення митної вартості товару.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався, але подав суду письмові пояснення у яких зазначив, що у рішенні про корегування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 було допущено технічну помилку у Розділі Джерело інформації зазначено (графа 33): "Товар №1: "1.Тканина Matrix - 7,2Дол США/м.пог+фактично понесені транспортні витрати.», в той час як вірними є наступні відомості: "Товар №1: "1.Тканина Madagaskar, колір 12 - 7,2Дол США/кг+фактично понесені транспортні витрати." Вказує, що митна вартість ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу (МД від 15.07.2020 №UA204020/2020/019048), товар №2 (полотно Madagaskar, колір 12) оформлено за ціною 7,45USD/кг, при цьому числове значення митної вартості визначеної за прийнятим рішенням було визначено з урахуванням фактично понесених транспортних витрат та склало 7,521USD/кг, що відображено у графі 30 Рішення про коригування митної вартості.

Заслухавши сторони, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

13.11.2017 між ТОВ "Морган Феніче" (Україна) як покупцем та ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD (Китай) як постачальником укладено Контракт №1/13112017ZTMF (далі - Контракт), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити на умовах цього контракту тканину для оббивки, призначену для оббивки меблів, назва, ціна, одиниці виміру. Кількість, номенклатура та загальна вартість якої буде вказана у рахунках-фактурах (інвойсах), (надалі "Товар"), що є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1.). Вказане кореспондується з положеннями пункту 4.1. Контракту, відповідно до якого ціни за одиницю Товару встановлені в доларах США і зазначаються в рахунках-фактурах (інвойсах), що супроводжують кожну поставку товарів. У пункті 1.3. вказаного Контракту сторони визначили, що виробник товару завод постачальника: ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD, China. Поставка товару здійснюється на умовах FOB Shanghai (Редакція Incoterms 2010) (пункт 3.1). За умовами пункту 7.2. Контракту вартість упаковки складає 0,001% від комерційної вартості та включена у вартість Товару.

27.10.2020 компанією ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD (Китай) було оформлено інвойс №ТН за яким на адресу ТОВ "Морган Феніче" відчужується на умовах поставки FOB Шанхай товар - Madagaskar 12 в кількості 27156,9м.пог за ціною одиниці 1,70 доларів США на загальну суму 46166,73 доларів США.

Крім того, у цей же день компанією ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD (Китай) було складено пакувальний лист до інвойса №ТН від 27.10.2020 щодо доставки для ТОВ "Морган Феніче" товару Madagaskar 12 в кількості 27156,9м.пог, вагою нетто 8588,70кг, вагою брутто 9010,70кг.

За даними коносаменту №MRFВ20110656 вантажовідправником ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD 04.11.2020 у порті завантаження Шанхай навантажено на судно MSC PALOMA 045W 477 рулонів оббивної тканини масою брутто 9010,700кг для одержувача/замовника - ТОВ "Морган Феніче" до порту розвантаження Чорноморськ, Україна, що в повній мірі відповідає умовам поставки (FOB Shanghai) за Контрактом. У коносаменті зазначено, що замовлення належить передати експедиторській компанії Лімертін ТОВ. Як слідує з коносаменту для морського транспорту або мультимодального транспорту №205952860 на вищевказане судно 04.11.2020 було завантажено контейнер із 477 рулонами оббивної тканини вагою 9010,70кг.

Як свідчать відбитки штампів Одеської митниці ДФС на вищевказаних документах, а також на міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №0568 товар для отримувача - ТОВ "Морган Феніче" прибув в Україну 17.12.2020.

Судом також встановлено, що комплекс послуг по перевезенню виконано нерезидентом морським транспортом Shanghai-Chornomorsk та транспортно-експедиційне обслуговування здійснювалося для ТОВ "Морган Феніче" компанією ТОВ "Лімертін Карго Делівері", а вартість таких послуг склала 81230,00грн., на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію рахунку на оплату №1262 від 21.12.2020, в якому зафіксовано вимогу до ТОВ "Морган Феніче" з приводу оплати вказаних послуг.

Крім того, вантаж було супроводжено сертифікатом походження з Китайської народної республіки №20С3304А0242/00162 від 03.11.2020, виданим на 477 рулонів з оббивною тканиною вагою брутто 9010,7кг, що слідує на адресу вантажоодержувача ТОВ "Морган Феніче" від експортера ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD, яким засвідчено факт того, що товари вироблені у Китаї і що вони відповідають правилам походження з Республіки Китай. В графі 10 вказаного сертифікату зазначено інформацію про номер і дату інвойсу ТН 27 жовтня 2020.

21.12.2020 ТОВ "Морган Феніче" сплатило на банківський рахунок компанії ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD 46166,73 доларів США (сорок шість тисяч сто шістдесят шість доларів США 73центи) з призначенням платежу - оплата за матеріал по Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017 та по інвойсу ТН від 27.10.2020, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №490 від 21.12.2020.

21.12.2020 уповноваженою особою ТОВ "Морган Феніче" було подано до митного оформлення митну декларацію № UA204020/2020/037508, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: 1.Полотно Madagaskar 12, 100% поліестер, основов`язне пофарбоване полотно. Всього 27156,9м.пог, 477 рулони. Вага брутто товару 9010,7кг, вага нетто 8588,7кг. Відправник/експортер - ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD, одержувач ТОВ "Морган Феніче". Країною виробника товару і країною його відправлення/експорту зазначено Китай (графи 11 та 15). Умови поставки: FOB СN Shanghai. Валюта та загальна сума за рахунком USD 46166,73 (графа 22 МД), що відповідає ціні товару, вказаній у графі 42 МД. Метод визначення митної вартості 1 (за ціною договору) (графа 43 МД).

Для митного оформлення декларантом було подано відповідачу разом з митною декларацією такі документи: сертифікат якості №б/н від 30.07.2018; пакувальний лист №б/н від 27.10.2020; рахунок-фактура (інвойс) №ТН від 27.10.2020; коносамент №MRFB20110656 від 04.11.2020; автотранспортна накладна №0568 від 17.12.2020; сертифікат про походження товару ССРІТ841 20С3304А02 від 03.11.2020; банківський платіжний документ, що стосується оплати товару №490 від 21.12.2020, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1262 від 21.12.2020; зовнішньоекономічний договір - Контракт №1/13112017ZTMF від 13.11.2017, договір (контракт) про перевезення №08/11/2019-А від 08.11.2019; акт зважування №124797 від 16.12.2020 (дані графи 44 МД).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення, в якому було зазначено, що подані документи містять певні розбіжності. При цьому, митний орган повідомив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів. Зазначене не заперечується сторонами справи за змістом поданих ними заяв по суті спору.

Разом з тим, позивач листом №21/12 від 21.12.2020 повідомив відповідача, що документи для підтвердження митної вартості товару досилатись не будуть і просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

21.12.2020 Поліською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 по митній декларації №UA204020/2020/037508.

В обґрунтування прийнятого рішення (графа 33 МД) митним органом зазначено, що митна вартість імпортованих товарів №1 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, зокрема: 1) виставлені ціни за окремі найменування товару є нижчими за ціни ідентичного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередні період часу, та до митного оформлення не надано жодних документально підтверджених відомостей у числових виразах, що піддаються обчисленню у порівнянні з ціною ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу (МД від 15.07.2020 №UA204020/2020/019048); 2) відповідно до п.7.2. Договору вартість упаковки включено у вартість товару, однак окремо дана складова митної вартості в наданих документах відсутня. А також у зв`язку із відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України та у відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СО від 1994р.

Також, у рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що орган доходів і зборів володіє інформацією про вартість ідентичних товарів, оформлених у попередній період часу згідно МД 15.07.2020 №UA204020/2020/019048.

Водночас, відповідач також зазначив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, таких як: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки; прайс-листи від виробників; МД країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У підсумку, у рішенні митного органу зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень частини 4 ст.57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом, митну вартість товару №1 скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 Митного кодексу України, а саме митну вартість імпортованого товару №1 визначено на основі раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостей: Товар №1: 1.Тканина Matrix 7,2Дол.США/м.пог+фактично понесені транспортні витрати; числове значення митної вартості імпортованої партії товару №1 становить 1800914,1760грн., або 64595,6127дол.США по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення.

З урахуванням прийнятого рішення, Поліською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2020/01159, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2020/037508 від 21.12.2020. У картці відмови декларанту роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: проведення декларування товарів відповідно до положень ст.257 Митного кодексу України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до прийнятого митним органом письмового Рішення про коригування митної вартості товарів від 10.12.2020 №UA204020/2020/000237/1, з урахуванням положень частин 4, 7 ст.55 Митного кодексу України. Одночасно, декларанту роз`яснено право на оскарження прийнятого відповідачем рішення до митного органу вищого рівня або до суду.

Випуск товарів №1 у вільний обіг здійснено за митною декларацією №UA204020/2020/037562 від 21.12.2020, де донарахована сума митних платежів склала 129094,33грн.

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частинами першою-третьою ст.54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої цього Кодексу перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За нормами частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У свою чергу, за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини третьої цієї ж статті встановлено, що в разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З урахуванням вимог частини другої цієї статті, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При цьому, частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України імперативно встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених законодавчих норм, суд приходить до висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності;

- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митним органом у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Наведе узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.10.2019 у справі №804/7761/15, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16 та від 23.10.2020 у справі №810/690/17. При цьому, в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Більше того, частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З матеріалів справи судом встановлено, що у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованих позивачем товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари.

Зазначені висновки митного органу суд оцінює критично з огляду на таке.

В якості першого недоліку Поліською митницею Держмитслужби зазначено, що виставлені ціни за товар є нижчими за ціни ідентичного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередній період часу, та до митного оформлення не надано жодних документально підтверджених відомостей у числових виразах, що піддаються обчисленню у порівнянні з ціною ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу, а саме по МД від 15.07.2020 №UA204020/2020/019048.

Дослідженням наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що за умовами пункту 1.1. Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017, наданого на підтвердження заявленої декларантом митної вартості імпортованих товарів, ціна товару визначається сторонами контракту у рахунках-фактурах, які покупець (позивач) оплачує постачальнику відповідно до пункту 4.1. цього Контракту. При цьому, відповідно до пункту 4.2. Контракту загальна сума Контракту дорівнює сумі всіх виставлених інвойсів.

Матеріалами справи підтверджується, що 21.12.2020 позивачем було сплачено 46166,73 доларів США на адресу ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №490 від 21.12.2020 в рахунок оплати за товар по Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017 та інвойсу №ТН від 27.10.2020. Суд враховує, що вказаний платіжний документ як і інвойс №ТН від 27.10.2020 було надано позивачем відповідачу для митного оформлення разом з митною декларацією №UA204020/2020/037508 від 21.12.2020, що вбачається з графи 44 такої митної декларації та картки відмови №UA204020/2020/01159. Зазначене дає суду підстави дійти висновку про те, що вартість партії товару, придбаної позивачем, було оплачено ним за «ціною договору» і вказане не заперечується відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів і відповідачем не було доведено того, що позивач сплатив за товар іншу ціну, ніж та, яка була вказана у інвойсі №ТН від 27.10.2020 та про сплату якої відповідачу було відомо з поданих позивачем до митного оформлення документів, а відповідно, твердження митного органу, викладене у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 про відсутність у митного органу відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари не знайшло свого підтвердження, що в свою чергу вказує на безпідставність рішення відповідача у цій частині.

З матеріалів справи слідує, що у ній наявні всі встановлені законодавством та достатні для визначення митної вартості товару документи, при цьому викладена в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 вимога відповідача щодо надання додаткових документів не ґрунтується на нормах законодавства.

Суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати можна тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04.04.2018 у справі № 826/27058/15.

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявність ознак підробки або те, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваного рішення, оцінюються судом критично, адже в даному випадку відсутність запитуваних документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 в справі № 810/5295/15 вказав, що неподання декларантом додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Щодо використання відповідачем даних ціни на ідентичний товар, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу по МД від 15.07.2020 № UA204020/2020/019048, то суд зазначає наступне.

У разі застосування для коригування показників митної вартості товару інформації, зазначеної в інших митних деклараціях, митний орган має враховувати всю інформацію, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів, що постачаються, їх обсягу, характеристик і умов їх продажу, при цьому такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про відповідний товар.

Як вбачається з МД від 15.07.2020 № UA204020/2020/019048, за цим документом проходив митне оформлення товар, постачальником якого була компанія S.I.C spolka z organiczona odpowiedzialnoscia (Польща), а не ZHEJIANG TONGHUI TEXTILE CO., LTD (Китай), який відповідно до пункту 1.3. Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017 є виробником такого товару. Крім того, з порівняння відомостей вказаної митної декларації з відомостями митної декларації №UA204020/2020/037508 вбачається, що обсяги і характеристики вказаних у них товарів не є ідентичними, що також підлягало до врахування митним органом при визначенні можливості застосування таких відомостей для коригування показників митної вартості товару.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів слідує, що крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган навів лише інформацію про найменування товару та митну вартість, яку він застосував для коригування, а саме: "Товар №1: 1.Тканина Matrix - 7.2дол.США/м.пог+фактично понесені транспортні витрати". При цьому суд констатує, що у митній декларації №UA204020/2020/037508 від 21.12.2020 товар має інше найменування, а саме "Madagaskar 12, 100% поліестер, основов`язне пофарбоване полотно". Як вбачається з письмового пояснення представника відповідача, долученого ним до матеріалів справи, ним стверджується про допущення митним органом в оскаржуваному рішенні в графі 33 технічних помилок в частині зазначення найменування товару та ціни, а зокрема, замість тканини Matrix мала бути вказана тканина Madagaskar 12, а замість 7,2дол.США/м.пог мало бути вказано 7,2дол.США/кг, при цьому у поясненні представник відповідача наголошує, що числове значення за прийнятим рішенням від 21.12.2020 №UA204020/2020/000237/1 було визначено правильно. Оцінюючі такі пояснення суд зазначає, що предметом оскарження у даній справі є рішення від 21.12.2020 №UA204020/2020/000237/1, прийняте посадовою особою Поліської митниці Державної митної служби України Киричук Іриною Анатоліївною, при цьому вказаною посадовою особою або будь-якою іншою уповноваженою посадовою особою у встановленому порядку не приймалося рішення про внесення змін до оскаржуваного рішення або про виправлення у ньому технічних помилок. Відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували наведені представником відповідача у письмових поясненнях відомості про допущення в оскаржуваному рішенні технічних помилок та прийняття у зв`язку із цим відповідного акту про внесення змін або виправлень до оскаржуваного рішення. У зв`язку із вказаним, суд критично оцінює пояснення відповідача щодо допущених в оскаржуваному рішенні технічних помилок.

Крім того, суд наголошує, що саме по собі прирівняння митним органом цін ідентичних товарів, без врахування обсягів та умов постачання, які можуть бути різними у зв`язку із чим це може впливати і на вартість (ціну) товару, не може вважатися обґрунтованим, адже формування ціни на товар здійснюється з урахуванням різних чинників, таких як ринкові ціни, обсяг партії, вартість і якість сировини, використаної на виготовлення товару, тощо.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів. повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить жодного джерела використаної інформації, навіть на наявну у митного органу базу.

Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Аналізуючи зазначені в графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів підстави для його прийняття, суд констатує, що вони є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі письмовими доказами й матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що митний орган у розділі IV графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів наголошує на тому, що за результатом процедури консультації з декларантом митну вартість товару №1 скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості з огляду на відсутність у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом додавання вартості (ст.63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України. У зв`язку із вказаним, відповідач визначив митну вартість імпортованого товару на основі раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостей.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, як не є підставою для коригування митної вартості також і відсутність у митних органів інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, жодних зауважень до документів, поданих ТОВ "Морган Феніче" як декларантом, у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів не вказано, як не вказано і про неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Щодо посилання відповідача на наявність у поданому позивачем до митного оформлення сертифікаті походження з Китайської народної республіки №20С3304А0242/00162 від 03.11.2020 відомостей про номер і дату інвойсу ТН від 27.10.2020, замість інвойсу ТН від 27.10.2020 (графа 10) як на підставу для ствердження про те, що позивачем не було подано митному органу всіх документів на товар, то суд зазначає наступне.

Як слідує з відповіді на відзив та письмових пояснень позивача у сертифікаті походження №20С3304А0242/00162 від 03.11.2020 було допущено опечатку у двох цифрах номер інвойсу і що будь-яких інших інвойсів на товар, окрім того інвойсу, що був поданий митному органу до митного оформлення товару, не існує. Надаючи оцінку цим обставинам суд зазначає, що сертифікат походження не є документом, що містить відомості на основі яких визначається митна вартість оцінюваних товарів, адже не містить цінової інформації щодо товару, а є документом, який підтверджує країну походження товару. При цьому Відповідач не заперечує того факту, що товар імпортований позивачем є походженням з Китайської народної республіки і що з усіх товаросупровідних документів, поданих декларантом позивача 21.12.2020 до митного оформлення вбачається щодо цього однакова інформація.

Таким чином, опечатка у сертифікаті походження №20С3304А0242/00162 від 03.11.2020 у двох цифрах номеру інвойсу не вплинула на можливість визначення митної вартості товару. Більше того, у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 відсутня інформація про те, що митним органом запитується (витребовується) у позивача інвойс ТН від 27.10.2020 або пояснення щодо зазначення такої інформації у сертифікаті походження, що вказує на те, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтувалося на твердженні про ненадання митному органу такого документа.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення імпортованих ним товарів надав усі необхідні документи, які дозволяли ідентифікувати оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, тобто за заявленим позивачем основним методом.

Ще однією підставою для прийняття відповідачем спірного рішення визначено те, що вартість упаковки включено у вартість товару, однак окремо дана складова митної вартості в наданих документах відсутня.

Суд враховує, що відповідно до пункту 1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням (підпункт «в»). Разом з тим, як було встановлено вище судом, пунктом 7.2. Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017 передбачено, що вартість упаковки включено у вартість товару.

За умовами поставки та за змістом пред`явлених позивачем до декларування документів витрати на пакування товару включені до його вартості, що відповідає пункту 7.2. Контракту №1/13112017ZTMF від 13.11.2017 та розділу А.9. умов поставки FOB CN Shanghai (Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010).

Таким чином, враховуючи, що за умовами поставки FOB пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а надані позивачем документи підтверджують той факт, що узгоджена сторонами контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається, посилання відповідача на відсутність у поданих документах окремо визначеної вартості упаковки як складової вартості товару як на підставу, яка впливає на митну вартість ввезеного позивачем товару, є необґрунтованими.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11.12.2019 у справі №420/2315/19 та від 16.07.2020 у справі №815/2731/18.

Більше того, відповідачем жодним чином не доведено, що не визначення у документах, наданих митному органу, окремо вартості упаковки вплинуло чи могло вплинути на заявлену позивачем митну вартість товару.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо безпідставності та необґрунтованості доводів митного органу про те, що відсутність у поданих для підтвердження митної вартості імпортованого товару документах окремо визначеної вартості його упаковки свідчить про неналежність відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари. Відтак, спірне рішення відповідача у зазначеній частині є необґрунтованим.

Відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а також похідного від нього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації.

Суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У постанові Верховного Суду від 28.05.2019 в справі №818/6493/13-а наголошується, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З даного приводу суд зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості імпортованих товарів почергово, однак містить посилання на застосування другорядного резервного методу визначення такої вартості.

Відтак, враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначена вище процедура взагалі проводилась, а також того, що митним органом здійснювався саме послідовний вибір методу визначення митної вартості товару, доводи відповідача щодо правомірності застосування ним другорядного резервного методу визначення митної вартості імпортованих позивачем товарів не заслуговують на увагу суду.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач звертає увагу суду на те, що після винесення рішення про коригування митної вартості №UA204020/2020/000237/1 на товар №1 позивачем було подано нову митну декларацію №UA204020/2020/037562, у якій декларантом самостійно заявлено митну вартість товарів за резервним методом зі сплатою донарахованих на підставі спірного рішення платежів (мито 34890,36грн., ПДВ 94203,97грн.), що, на переконання митного органу підтверджує правомірність оскаржуваних рішень.

Суд не погоджується з такими висновками сторони відповідача з огляду на те, що положення національного законодавства не містять норми, яка б позбавляла декларанта права на оскарження ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та захисту порушених, на його переконання, прав, зокрема, у разі виявлення декларантом обставин щодо порушення таких прав після правового аналізу винесеного митним органом рішення, вчинення дій (бездіяльності), які йому передували (у строк, визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України), після випуску товару у вільний обіг не «під гарантію», а шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.

Тобто, за відсутності прямої заборони особі здійснювати захист своїх прав та інтересів у випадку випуску митним органом товару в обіг за наслідками подання декларантом нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості, особа має право на судовий захист своїх порушених прав, що свідчить про необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу вимог частини другої цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Поліською митницею Держмитслужби як суб`єктом владних повноважень у процесі розгляду справи не доведено існування обставин, які б підтверджували обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації №UA204020/2020/037508 від 21.12.2020, а інших обставин, які б впливали та/або могли вплинути на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2020/01159 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" слід задовольнити повністю.

Згідно з приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень у конкретних спірних правовідносинах, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на наведене, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 4540,00 грн. відповідно до платіжного доручення, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" (35350, Рівненська область, Рівненський район, смт.Квасилів, вулиця Індустріальна, будинок 12, ) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, м.Рівне, вул.Соборна, буд.104, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,- задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UA204020/2020/000237/1 від 21.12.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA204020/2020/01159.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морган Феніче" за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судовий збір у розмірі 4540,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17 серпня 2021 року

Суддя У.М. Нор