Справа № 340/5511/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 340/5511/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Момонт Г.М.) у справі №340/5511/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною, скасування податкової вимоги та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області №Ф-148493-52 від 02 грудня 2019 року про сплату боргу в розмірі 21 002,85 грн. та зобов`язання Головного управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованості з ЄСВ у розмірі визначеному податковою вимогою №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р. на суму 21 002,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на зайняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва №235 від 17.02.2003 р. та посвідчення адвоката України №30 від 17.02.2003 року. Позивач наголошує на тому, що з 29.09.2021 року працює на виборних посадах в Раді адвокатів Кіровоградської області та неприбуткова професійна організація Рада адвокатів Кіровоградської області, як податковий агент, сплачувала відносно нього внески з ЄСВ не нижчі ніж мінімальні. Позивач вважає оскаржувану вимогу незаконною і такою, що призводить до подвійного оподаткування та фактично порушує право власності позивача на грошові кошти. Також позивач вказує, що за умови визнання судом протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску №Ф-148493-52 від 02.12.2019 року у нього має бути відсутній борг у сумі 21 002,85 грн., що виник на підставі цієї вимоги, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків є також обґрунтованою та забезпечить належний судовий захист порушеного права й унеможливить безпідставне формування нових податкових вимог контролюючим органом за даними правовідносинами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 02 грудня 2019 року №Ф-148493-52 про сплату боргу (недоїмки) на суму 21 002,85 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованості з ЄСВ у розмірі визначеному податковою вимогою №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р. на суму 21 002,85 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску №Ф-148493-52 від 02 грудня 2019 року визнано судом протиправною, у позивача відсутній борг у сумі 21 002,85 грн. на підставі цієї вимоги. З огляду на відсутність у позивача заборгованості з ЄСВ у розмірі 21 002,85 грн., визнаного судом першої інстанції, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків є також обґрунтованою та способом захисту порушеного права позивача.

Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги №Ф-148493-52 від 02 грудня 2019 року про сплату боргу в розмірі 21 002,85 грн. та прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на те, що фізичні особи-підприємці, особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Сплата ЄСВ у такому разі не здійснюється подвійно, адже за таку особу, яка перебуває у трудових відносинах, сплачує роботодавець (утримань ЄСВ із заробітної плати немає). Відповідача наголошує на тому, що фізичні особи-підприємців, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску незалежно від того, чи є вони одночасно найманими працівниками. З урахуванням норм діючого законодавства позивачу в автоматичному режимі визначено до сплати єдиний внесок як особі, що провадить незалежну професійну діяльність за 2017 рік 8 448,00 грн., за 2018 рік 7 371,54 грн., за три квартали 2019 року 8 262,54 грн. Відповідно до даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості позивача, станом на 31.10.20219 р. становила 21 002,85 грн. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованості з ЄСВ у розмірі визначеному цією вимогою, відповідач зазначає, що така вимога є необґрунтованою, оскільки у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування вимоги, оскільки дії відповідача не впливають на обсяг прав та інтересів позивача.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив про необґрунтованість скарги. Також вказав, що апеляційна скарга містить доводи, які підтверджують доводи апеляційної скарги позивача.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 17.02.2003 року набув право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.14) та 27.10.2003 року узятий на облік, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (а.с.66-67).

З огляду на витяг з протоколу №3 конференції адвокатів Кіровоградської області від 23.09.2017 року ОСОБА_1 обраний головою Ради адвокатів Кіровоградської області (а.с.34-35).

В обліковій картці платника єдиного соціального внеску відносно ОСОБА_1 обліковується недоїмка за період з 02.05.2018 року по 31.10.2019 року у загальному розмірі 21 002,85 грн. (а.с.25-28, 69-70).

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів начальником ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.12.2019 року №Ф-148493-52 з огляду на зміст якої, станом на 31.10.2019 року недоїмка ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску становить 21 002,85 грн. (а.с.24, 71).

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р., винесена Головним управління ДПС у Кіровоградській області є не обґрунтованою, оскільки не враховано усіх обставин, які мали значення для її винесення.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованості з ЄСВ у розмірі визначеному податковою вимогою №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р. на суму 21 002,85 грн., суд зазначив, що зазначена вимога є передчасною та задоволенню не підлягає, так як обов`язок щодо відображення в інтегрованій картці платника відсутності податкового боргу виникне з дня набрання законної сили рішенням суду, яким визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регулюються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі Закон №2464).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464 з поміж інших платників єдиного внеску визначено й осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абз.1 п.1, п.3 ч.1 статті 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Проте відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464 не врегульовано.

Проте враховуючи вказані норми законодавства, платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. При цьому необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Тобто саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Водночас, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 27.11.2019 р. у справі №160/3114/19 (провадження №К/9901/25439/19). При цьому у зазначеній постанові Верховний Суд зробив правовий висновок відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач ОСОБА_1 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №235 (а.с.14). Окрім того, ОСОБА_1 з 23.09.2017 р. займає виборну посаду голови Ради адвокатів Кіровоградської області (а.с.34-35). При цьому Рада адвокатів Кіровоградської області у 2018 та 2019 роках сплачувала за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок (а.с.29-30, 39-40).

Враховуючи зазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р., винесена Головним управління ДПС у Кіровоградській області є не обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Зазначені висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги відповідача не спростовані.

Щодо апеляційної скарги позивача про зобов`язання Головного управління ДПС у Кіровоградській області виключити з інтегрованої картки платника податків заборгованості з ЄСВ у розмірі визначеному податковою вимогою №Ф-148493-52 від 02.12.2019 р. на суму 21 002,85 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в цій частині та посилався на норми ст.ст. 71, 74 пк України та Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 р. №5 (далі Порядок №5), вказав, що обов`язок щодо відображення в інтегрованій картці платника відсутності податкового боргу виникне з дня набрання законної сили рішенням суду, а задоволення позовних вимог в цій частині є захист прав на майбутнє. Також застосував правову позицію Верховного Суду з даних правовідносин.

Так відповідно до пп.2 п.4 р.V Порядку №5 статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) (Скасовується в судовому порядку/Вручено, судовий розгляд).

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на Скасовується в судовому порядку), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Таким чином є вірними висновки суду першої інстанції, що відображення (зміна інформації) в інтегрованої картці платника податків - позивача буде мати місце після набрання чинності судового рішення.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відображення інформації в інтегрованій картці, як і доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції з цього питання.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга позивача також не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі №340/5511/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Суховаров