Справа № 380/11703/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача, що полягали у нарахуванні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління ДСА України у Львівській області від 11.03.2020 №458, виходячи з розміру 90% заробітку працюючого судді та враховуючи стаж на посаді судді 34 роки 09 місяців 29 днів, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. На підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/7359/20 позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Територіального управління ДСА України у Львівській області від 11.03.2020 №458 з урахуванням проведених виплат у розмірі 58% суддівської винагороди працюючого судді. З позиції позивача, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді є незаконним, оскільки відсоткове співвідношення вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стосовно суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є сталим, так як визначається на день призначення щомісячного довічного грошового утримання. Застосування показника, передбаченого частиною 3 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці вважає протиправним, тому що він стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного; а також з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Також наголошує, що позивач пішов у відставку саме з посади судді і отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому виплата щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 58% замість 90% є протиправною. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/7359/20 зобов`язано Головне управління ПФУ у Львівській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління ДСА України у Львівській області від 11.03.2020 №458 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Вище вказане рішення виконано відповідачем. Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Тобто, у позивача відсутні підстави для перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 90%.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 з липня 2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області № 458 від 11 березня 2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 128642,40 грн., у тому числі:

- посадовий оклад: 75672,00 грн.;

- доплата за вислугу років: 52970,40 грн. (70%).

11.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання згідно з довідкою від 11.03.2020 року № 548 виданої ТУ ДСА України в Львівській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року.

16.03.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято Рішення про відмову в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці № 1357. Підстави для відмови, зазначені у спірному рішенні відповідача, наступні: «З 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини четвертої статті 142 Закону № 1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 перерахунок проведено з 01.01.2020 виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020. Питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці може бути розглянуто при збільшенні розміру суддівської винагороди після набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020. Для здійснення перерахунку довічного грошового утримання, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з довідкою від 13.03.2020 року №07.20/325/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на сьогоднішній день підстав немає».

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі №380/7359/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1357 від 16.03.2020 року «Про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області № 458 від 11.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 1681,60 грн. сплаченого судового збору.

На виконання вище вказаного рішення Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області №458 від 11.03.2020 року в розмір 58% грошового утримання судді.

Як вбачається з матеріалів справи, до проведення перерахунку довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці становило 90% суддівської винагороди, однак надалі, в результаті здійсненого на виконання рішення суду перерахунку довічного грошового утримання позивача, основний розмір такого утримання встановлено у розмірі 58% суддівської винагороди.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на належне грошове утримання, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (надалі, також Закон №1402-VIII), який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.126 Конституції України, визначено, що незалежність і недоторканість судді гарантуються Конституцією і законами України.

У відповідності до частини 4 статті 142 вказаного Закону, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною 5 статті 142 Закону №1402-VIII пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі, також Закон №2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

При цьому, згідно із пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Львівським окружним адміністративним судом за наслідком розгляду справи № 380/7359/21 у рішенні від 22.09.2020 року констатовано право позивача, після визнання неконституційними положень пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, на перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до статті 135 та підпункту 4 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, які визначають розмір суддівської винагороди працюючого судді.

Суд вважає помилковими висновки ОСОБА_1 стосовно наявності обґрунтованих підстав для обчислення її перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди працюючого судді, з огляду на наступне.

При визначенні належного розміру довічного грошового утримання судді у відставці не можуть бути одночасно застосовані положення Законів №1402-VIII та №2453-VI, оскільки це призведе до значного звуження прав та законних інтересів діючих суддів після настання права виходу на відставку, що прямо суперечить Конституції Україні.

Суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI.

Встановлений Конституційним Судом України єдиний підхід до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів не передбачає вибіркового застосування правових положень, як це здійснює позивач.

Право судді у відставці на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачає обчислення розміру такого утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Стверджуючи про необхідність проведення перерахунку свого щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці виходячи з 90% розміру суддівської винагороди, позивач вказав на незмінність відсоткового співвідношення грошового утримання та послався на рішення Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20.

Зокрема відповідно до змісту вказаного рішення, предметом розгляду Верховним Судом у межах справи було визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 05.03.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 25.02.2020; зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області від 25.02.2020 № 03/36-740, з урахуванням фактично виплачених сум.

Суд зазначає, що спір в межах вказаної справи виник у правовідносинах, які виникли після дати ухвалення Конституційним Судом рішення від 18.02.20202 року № 2-р/2020. Проте, у зазначеному рішенні, відсоткове відношення щодо вказаного перерахунку не розглядалось.

Зазначене, на переконання суду, свідчить про наявність очевидних відмінностей у правовому регулюванні правовідносин, що виникли в межах даного спору, та правовідносин в межах справи, розгляд якої здійснив Касаційний адміністративний суд Верховного Суду 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20 що, у свою чергу, унеможливлює застосування судом висновків, викладених у рішеннях по справі № 620/1116/20 під час вирішення даного спору.

В зв`язку із вищенаведеним посилання позивача на рішення Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20 суд відхиляє як безпідставні.

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Питання розрахунку стажу позивача вже було предметом судового розгляду у справі № 1.380.2019.000880 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період роботи: на посаді помічника прокурора Червоноармійського району м. Львова, з 3 лютого 1986р. по 28 лютого 1986р. що становить 25 днів; на посаді помічника прокурора м. Львова, з 28 лютого 1986р. по 27 квітня 1990р., що становить 4 роки 1 місяць 27 днів; на посаді прокурора відділу по нагляду за виконанням законів щодо неповнолітніх прокуратури Львівської області, з 27 квітня 1990р. по 7 жовтня 1991р., що становить 1 рік 5 місяців 10 днів; на посаді прокурора слідчого управління прокуратури Львівської області, 7 жовтня 1991р. по 15 грудня 1993р., що становить 2 роки 2 місяці 8 днів.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що визначені у ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» роботи, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, не свідчать про відсутність підстав для застосувань пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень, який передбачає також визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день призначення судді на посаду, якщо це відбулось до набрання чинності вказаним законом.

Щодо не зарахування відповідачем до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини терміну навчання у в Львівському ордена Леніна держуніверситеті ім. І.Франка, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 була обрана суддею 07.12.1993, внаслідок чого при розрахунку її стажу слід керуватись положеннями Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, що був чинний на той момент.

Частиною 4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача суддею) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд зазначає, що відповідачем неправомірно здійснено розрахунок стажу судді без врахування половини терміну навчання позивачки, що становить 2 роки 4 місяці 29 днів.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що позивачка була обрана суддею 07.12.1993, відрахована з 04.07.2018 року зі штату Личаківського райсуду м.Львова, а отже, стаж на посаді судді становить 24 роки 6 місяців 27 днів.

Отже, стаж судді позивача становить понад 34 роки.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 78% суддівської винагороди судді (50% + 28% за 14 додаткових років) виходячи з розміру грошового утримання судді, визначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області від 11.03.2020 №458.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягали у нарахуванні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 58% винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління ДСА України у Львівській області від 11.03.2020 №458, виходячи з розміру 78% заробітку працюючого судді з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605.00 (шістсот п`ять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.08.2021 року.

Суддя Кухар Н.А.