Справа № 826/711/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 826/711/17

адміністративне провадження № К/9901/48516/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів: Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 у складі колегії суддів: Файдюка В.В. (суддя-доповідач), Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В. у справі №826/711/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Діброви Ольги Сергіївни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інекон-Сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" (надалі - позивача, ПАТ "КБ "Південкомбанк") в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" Штогріної Ірини Вікторівни (надалі - Уповноважена особа ФГВФО Шторгіна І.В.) звернулось до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дібрової Ольги Сергіївни (надалі - відповідач, Нотаріус Діброва О.С.), за участі третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інекон-Сервіс" (надалі - ТОВ "Інекон-Сервіс"), ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ), в якому просила:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №6015297 від 21.10.2016 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс" (): зміна складу або інформації про засновників;

1.2. зобов`язати відповідача скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - ЄДР) про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс": зміна складу або інформації про засновників, внесений на підставі рішення №6015297 від 21.10.2016;

1.3. зобов`язати відповідача поновити запис в ЄДР щодо засновника (учасника) ТОВ "Інекон-Сервіс" ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 15176,00 грн;

1.4. зобов`язати відповідача поновити запис в ЄДР про те, що кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ "Інекон-Сервіс" є ОСОБА_1 .

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 та ухвалено нову, якою позов задоволено.

3.1. Визнано протиправним та скасовано рішення Нотаріуса Дібрової О.С. №6015297 від 21.10.2016 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс" (): зміна складу або інформації про засновників.

3.2. Зобов`язано Нотаріуса Діброву О.С. скасувати запис в ЄДР про державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс": зміна складу або інформації про засновників, внесений на підставі рішення №6015297 від 21.10.2016.

3.3. Зобов`язано Нотаріуса Діброву О.С. поновити запис в ЄДР щодо засновника (учасника) ТОВ "Інекон-Сервіс" ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 15176,00 грн.

3.4. Зобов`язано Нотаріуса Діброву О.С. поновити запис в ЄДР про те, що кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ "Інекон-Сервіс" є ОСОБА_1 .

4. Судами попередніх інстанцій в межах судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини справи:

4.1. 18.07.2011 між позивачем та ТОВ "Інекон-Сервіс" укладено договір про надання відкличної невідновлювальної лінії із встановленим лімітом кредитування на суму 25 млн грн. із цільовим призначенням для фінансування завершення будівництва об`єкту житлового призначення за адресою: АДРЕСА_1 та погашення кредитної заборгованості з Банком в сумі 4,57 млн. грн. У подальшому до зазначеного договору додатковими угодами неодноразово вносились зміни, а загальна сума отриманих позичальником коштів склала 74 млн. грн.

4.2. У забезпечення виконання зобов`язань за цим договором ТОВ "Інекон-Сервіс", крім іншого (іпотеки нерухомого майна, поруки фізичної особи, застави майнових прав по контракту), на підставі договору застави корпоративних прав від 22.05.2014 №883-21Ю/7 передано у заставу ПАТ "КБ "Південкомбанк" корпоративні права засновника (учасника) товариства ОСОБА_1 , а саме: частку в статутному капіталі і майні ТОВ "Інекон-Сервіс" номінальною вартістю 15176,00 грн., що становить 80% від зареєстрованого розміру статутного капіталу і майна товариства, прав власності на яку належить Заставодавцю - власнику частки у статутному капіталі товариства.

4.3. Обтяження корпоративних прав заставою зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом від 22.05.2014 №44280187.

4.4. Відповідно до пункту 3.5 договору, без письмової згоди Заставодержателя, Заставодавець не має права, продавати, дарувати, обмінювати, вносити як вклад до статутного (складеного) капіталу юридичних осіб чи іншим чином відступати Предмет застави (його частину); передавати предмет застави (його частину) в наступну заставу, спільну діяльність; приймати рішення про вихід з товариства; приймати рішення про відчуження, передачу в заставу майна товариства, що становить 20 і більше відсотків майна товариства; приймати рішення про припинення або реорганізацію майна товариства; приймати рішення про зменшення статутного капіталу товариства за винятків випадків, коли обов`язок зменшити розмір статутного капіталу, передбачений законом.

4.5. Суди попередніх інстанцій з`ясували, що ОСОБА_1 не звертався до позивача за одержанням згоди на відчуження корпоративних прав на користь інших осіб.

4.6. Відповідно до пункту 3.10 Договору Заставодавець передає у заставу корпоративні права Заставодержателю з одночасним підписанням із Заставодержателем договору про задоволення вимог Заставодержателя шляхом відступлення частки в статутному капіталі товариства.

4.7. 29.09.2014 на підставі постанови Правління Національного банку України №598 "Про відкликання банківської ліцензії в ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №101 про початок процедури ліквідації та одночасно видано наказ про призначення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк".

4.8. Виконавчою дирекцією ФГВФО за №126 від 24.11.2014 призначено Штогріну І.В . Уповноваженою особою ФГВФО.

4.9. 28.12.2016 позивачу стало відомо про відчуження 21.10.2016 ОСОБА_1 корпоративних прав на частку у статутному капіталі та майні ТОВ "Інекон-Сервіс", що складає 15176,00 грн. і становить 80% розміру статутного капіталу товариства, на користь інших осіб, незважаючи на наявність в Державному реєстрі обтяжень рухового майна відомостей щодо заборони відчуження корпоративних прав. Кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_2 .

4.10. Реєстрацію змін до установчих документів даної юридичної особи 21.10.2016 за №6015297 здійснила Нотаріус Діброва О.С .

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що заявником був поданий необхідний пакет документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, при цьому, наявності підстав для зупинення чи відмови у вчиненні державної реєстрації у нотаріуса не було, оскаржувану реєстраційну дію проведено з урахуванням всіх обставин справи, зважаючи на те, що державний реєстратор не має можливості, обов`язку та не наділений повноваженнями перевірок у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а відтак підстави для скасування реєстраційної дії у суду відсутні.

6. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, послався на те, що у відповідача, дійсно, не було прямої підстави для відмови у проведенні державної реєстрації змін до і установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс". Проте, на момент внесення змін в установчі документи ТОВ "Інекон-Сервіс", у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване обтяження корпоративних прав заставою (строк дії обтяження складає 5 років), що залишилося поза увагою суду першої інстанції. Тому, суд першої інстанції не вбачав жодного іншого способу захисту прав позивача, окрім як шляхом скасування оскаржуваних реєстраційних дій, вчинених відповідачем.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. Третя особа - ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017.

7.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та допущення ними порушень норм процесуального права. Зокрема, скаржник наполягає, що для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій відповідачу були надані необхідні документи, а відтак підстав для зупинення їх розгляду чи відмови у вчиненні реєстраційних дій не було. При цьому, на переконання скаржника, норми чинного законодавства не зобов`язували відповідача як державного реєстратора перевіряти наявність обтяжень нерухомого майна під час здійснення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи.

8. Відповідач - Нотаріус Діброва О.С., подала письмові пояснення до касаційної скарги, в яких зазначає, що розгляд цієї справи, яка стосується захисту цивільних прав позивача, не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

9. Скаржник подав додаткові пояснення до касаційної скарги, які за змістом аналогічні письмовим поясненням, наданим відповідачем.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

10. Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

11. Згідно з частиною 2 статті 4, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом), юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

12. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України у вказаній редакції).

13. Такі ж правила визначення предметної юрисдикції адміністративних судів закріплені у статтях 4, 19 КАС України у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного судового рішення.

14. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих (вчинених) ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

15. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір.

16. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень.

17. Водночас, спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до його порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

18. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів даної справи, позивач - ПАТ "КБ "Південкомбанк", який є кредитором ТОВ "Інекон-Сервіс" та заставодержателем корпоративних прав засновника (учасника) цього товариства ОСОБА_1 у розмірі 80% статутного капіталу, що передані у заставу банку з метою забезпечення виконання договору кредиту, звернувся до суду з адміністративним позовом до Нотаріуса Дібрової О.С. про оскарження вчинених нею реєстраційних дій у ЄДР щодо державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ "Інекон-Сервіс", внаслідок яких частка у статутному капіталі товариства ОСОБА_1 була передана ОСОБА_2 .

19. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що за усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду, у разі якщо порушення своїх прав особа - позивач вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

20. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а, 22.08.2018 у справі №805/4505/16-а, а також у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №806/5233/15, від 10.04.2020 у справі №806/1186/15, від 24.06.2020 у справі №806/5244/15, від 29.07.2020 у справі №806/5231/15, від 22.07.2021 у справі №826/3709/17.

21. Таким чином, спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач як державний реєстратор, приймаючи рішення про внесення відомостей до ЄДР щодо ТОВ "Інекон-Сервіс", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

22. Крім того, як убачається з матеріалів справи і встановлених судами фактичних обставин, позивач оскаржує державні реєстраційні дії не з підстав дотримання відповідачем процедурних питань їх прийняття, а з підстав захисту його корпоративних та майнових прав. Оскаржувані записи про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав третьої особи, проте, вплинули і на права позивача як кредитора та заставодержателя корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ "Інекон-Сервіс". Тобто, позивач у даній справі оскаржує реєстраційні дії, у першу чергу, з метою захисту своїх майнових прав за зобов`язанням, які випливають з кредитних правовідносин між ПАТ "КБ "Південкомбанк" і ТОВ "Інекон-Сервіс".

23. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з даним позовом), господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

24. Отже, враховуючи суть спірних правовідносин і їх суб`єктний склад, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

25. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

26. За практикою Європейського Суду з прав людини "<…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04).

27. Пункт 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

28. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає, що даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства та наявні підстави для закриття провадження у справі, що визначені пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України.

29. Частиною 1 статті 354 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

30. Враховуючи норми частини 1 статті 239 та частини 3 статті 354 КАС України, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції і що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

31. З огляду на це, касаційна скарга підлягає до задоволення частково, а судові рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню із закриттям провадження у справі.

32. Враховуючи те, що провадження у даній адміністративній справі підлягає закриттю, колегія суддів не надає оцінки решті доводів касаційної скарги, які стосуються правильності вирішення заявлених позовних вимог по суті.

Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 349, 355, 356, 359 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 у справі №826/711/17 - скасувати та закрити провадження у справі.

Роз`яснити позивачу - Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Південкомбанк", що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції і що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

СуддіВ.М. Шарапа С.Г. Стеценко С.М. Чиркін