Справа № 380/6432/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6432/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 протиправним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дня звернення за призначенням пенсії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що звернулася із заявою до Личаківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Стверджує, що згідно з поданими нею документами пільговий стаж при виконанні робіт по набиранню скляної розправленої маси в скляному цеху КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи становить 13 років 9 місяців 4 дні, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Втім, відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком відповідно до пп.1 п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мотивуючи тим, що період роботи позивачки у КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» є таким, що не може бути зараховано у пільговий стаж, оскільки згідно з даними державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика припинила діяльність 12.12.2013, а довідка №01 від 05.02.2021, видана Львівською обласною організацією Національної спілки художників України, яка додатково підтверджує наявність пільгового стажу, не може бути взята до уваги, оскільки Львівська обласна організація Національної спілки художників України не є правонаступником Львівської експериментальної кераміко-скульптурної фабрики та не є архівною установою. Натомість, позивачка стверджує, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» ліквідоване з 12.12.2013, а його засновником є Львівська обласна організація Національної спілки художників України. Позивачка вважає, що оскільки Львівська обласна організація Національної спілки художників України є засновником КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика», позиція відповідача про те, що відсутні правові підстави для проведення перевірки документів позивачки є безпідставними, у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є незаконною.

Відповідач позов не визнає. У відзиві на позовну заяву представник відповідача покликається на те, що зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи. Для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення позивачка надала довідку №01 від 05.02.2021, яка видана Львівською обласною організацією Національної спілки художників України. Як вбачається з записів трудової книжки позивачка з 12.11.1991 прийнята ученицею в скляний цех, а з 21.01.1992 присвоєно 2 розряд по набиранню скляної маси КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика», а уточнюючу довідку від 05.02.2021 № 01 видала Львівська обласна організація Національної спілки художників України. Згідно з уточнюючою довідкою позивачка виконувала роботи по набиранню скляної розправленої маси в скляному цеху КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» з 21.01.1992 по 08.07.1996 та з 02.03.1997 по 20.06.2006. Згідно даних ЄДРПОУ Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика припинила свою діяльність з 12.12.2013. Інформація про правонаступництво відсутня. Відтак, відповідач стверджує, що Львівська обласна організація Національної спілки художників України не є правонаступником Львівської експериментальної кераміко-скульптурної фабрики, а отже правові підстави видачі довідок про підтвердження наявного трудового стажу та довідки про зарплату для призначення (перерахунку) пенсії як особі, яка працювала на Львівській експериментально кераміко-скульптурній фабриці, у Львівської обласної організації Національної спілки художників України відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На спростування доводів відповідача позивачка подала відповідь на відзив.

Ухвалою судді від 23.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 звернулася із заявою до Личаківського відділу обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області №05 від 09.03.2021 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пп.1 п. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова обґрунтована тим, що період роботи позивачки у КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» є таким, що не може бути зараховано у пільговий стаж, оскільки згідно з даними державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика () припинила діяльність 12.12.2013, а довідка № 01 від 05.02.2021, видана Львівською обласною організацією Національної спілки художників України, яка додатково підтверджує наявність пільгового стажу, не може бути взята до уваги, оскільки Львівська обласна організація Національної спілки художників України не є правонаступником Львівської експериментальної кераміко-скульптурної фабрики та не є архівною установою. Тобто, правові підстави видачі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 , яка працювала в КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика», у Львівської обласної організації Національної спілки художників України відсутні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні їй пільгової пенсії, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силі приписів ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року.

Аналогічні положення передбачені п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Станом на день подання заяви про призначення пенсії позивачці виповнилося 48 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З аналізу зазначених норм вбачається, що для підтвердження трудового стажу можуть бути надані будь-які документи, які містять відомості про періоди роботи, зокрема, довідки архівних установ на зберігання яких переданні первинні документи.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, розділом XI "Металообробка" у ливарному виробництві передбачена посада, зокрема - формувальники ручного формування, які беруть участь у литті металу.

Записами трудової книжки НОМЕР_1 підтверджується наявність у позивачки пільгового стажу по Списку № 1 у періоди: з 21.01.1992 по 08.07.1996, присвоєно розряд по набиранню скляної розправленої маси Львівської експериментальної кераміко-скульптурної фабрики (запис у трудовій книжці № 4); у період роботи з 02.03.1997 по 20.06.2006 перебувала на посаді набирача скляної маси Львівської експериментальної кераміко-скульптурної фабрики (запис у трудовій книжці № 5).

Відповідно до пільгової довідки від 05.02.2021 № 01, виданої Львівською обласною організацією Національної спілки художників України, ОСОБА_1 виконувала роботи по набиранню скляної розправленої маси в скляному цеху КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» з 21.01.1992 по 08.07.1996 та з 02.03.1997 по 20.06.2006.

Крім цього, відомостями трудової книжки позивачки підтверджується також загальний трудовий стаж позивачки, зокрема: з 12.11.1991 по 21.01.1992; з 25.10.2006 по 31.10.2008; з 27.11.2008 по 19.04.2019; з 03.06.2019 по 24.02.2020; з 03.03.2020 по 31.03.2020.

Таким чином, позивачка згідно з поданими позивачкою документами пільговий стаж при виконанні робіт по набиранню скляної розправленої маси в скляному цеху КП «Львівська і експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи становить 13 років 9 місяців 4 дні, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як вбачається витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика» ліквідоване з 12.12.2013, а його засновником є Львівська обласна організація Національної спілки художників України.

Таким чином, оскільки Львівська обласна організація Національної спілки художників України є засновником КП «Львівська експериментальна кераміко-скульптурна фабрика», суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка про підтвердження трудового стажу для обчислення пенсії видані неналежним органом.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм суд доходить висновку, що оскільки позивачка має необхідний пільговий стаж для призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який підтверджено, зокрема, записами трудової книжки та довідкою № 01 від 05.02.2021, виданою Львівською обласною організацією Національної спілки художників України, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправним.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи вищевикладене, суд, з метою відновлення порушених прав позивачки, вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дня звернення за призначенням пенсії.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір-доручення про надання правової допомоги №1520 від 02.04.2021; ордер серії ВС №1069856 від 09.04.2021; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.09.2012 №1968; акт виконаних робіт від 02.04.201; квитанцію № ПН508 від 14.05.2021 на суму 7000,00 грн.

Відповідно до умов Договору-доручення про надання правової допомоги №1520 від 02.04.2021, укладеного між Адвокатським обєднанням «Лемеха та Партнери» (Виконавець) та ОСОБА_1 (Клієнт), Виконавець зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, а Замовник виплатити Виконавцю гонорар та відшкодувати витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно з п.5.1 Договору надані послуги затверджуються сторонами в Акті виконаних робіт та наданих послуг та оплачуються Замовником за тарифом 1 год дорівнює 2000,00 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 07.06.2021 Клієнт та Виконавець уклали цей акт про те, що Виконавець виконав роботи, передбачені п. 1 Договору-доручення про надання правової дороги, а саме:

- підготовка та подання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (справа №380/6432/21) 2 год;

- підготовка та подання відповіді на відзив по справі №380/6432/21 1 год;

- підготовка та надсилання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №380/6432/21 0,5 год.

Загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн (2000 грн * 3,5 год).

Відповідні послуги адвоката позивачем оплачено в повному обсязі, а саме в сумі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН508 від 14.05.2021.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З позиції суду розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним зі складністю спору та виконаним адвокатом обсягом робіт; витраченим часом, ціною позову, значенням справи для сторони, в тому числі впливом на репутацію позивача, публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі Est/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04; остаточне рішення 02.06.2014) Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

Аналізуючи розрахунок вартості наданих адвокатом послуг, суд враховує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача покликається на те, що вимоги позивачки про стягнення судових витрат є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд не вважає належним чином обґрунтованою суму компенсації витрат у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи конкретні обставини справи та зміст виконаних послуг, незначну складність справи, суд вважає за доцільне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 1500,00 грн.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України судовий збір, сплачений позивачкою за подання цього позову, стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №05 від 09.03.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з дня звернення за призначенням пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з врахуванням п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; )

Суддя Сидор Н.Т.