Справа № 560/10380/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 серпня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, філія Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2021 № Ф-728-56 У.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій він просить зупинити стягнення на підставі вимоги ГУ ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-728-56У від 13.11.2018, яка перебуває на примусовому виконанні у Старокостянтинівському відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відповідно до відкритого виконавчого провадження №66033255, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-728-56У від 13.11.2018.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши заяву про забезпечення адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення її заявникам без розгляду, враховуючи наступне.

Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову встановлені статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України).

Так, згідно частини четвертої ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору складає 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлено в розмірі 2270,00 гривні.

Отже, за подання заяви про забезпечення позову заявником мав бути сплачений судовий збір в сумі 681,00 грн. (2270 х 0,3).

Проте заявником до заяви про забезпечення позову не надано платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 681 грн.

При цьому у тексті адміністративного позову зазначено, що відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

З приводу вказаного суд зазначає, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Проте позивачем не надано доказів того, що він належить до громадян, віднесених до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, із долученої до матеріалів позовної заяви копії посвідчення встановлено, що позивач володіє правовим статусом учасника бойових дій.

Так, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом № 3551-XII.

За змістом статті 22 Закону № 3551-XII особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначила, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Даний спір пов`язаний з правомірністю вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області про сплату боргу (недоїмки) та не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій. Позовні вимоги стосуються захисту прав, пов`язаних із необхідністю сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, заявлені вимоги позивача, та, як наслідок, і заява про забезпечення позову, не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій. Тому судовий збір мав бути сплачений на загальних підставах.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №240/934/20 та ухвалі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року по справі №160/1168/21.

Отже подана позивачем заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, визначеним у статті 152 КАС України.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим процесуальним законом, суд вважає за необхідне заяву повернути без розгляду.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.А. Божук