Справа № 380/7513/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року справа №380/7513/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача Бабенко О.В.

представника відповідача Мельничок В.М.

представника третьої особи не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до Бориславської міської ради Львівської області за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Державної регуляторної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,-

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство» (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 29) звернулося в суд з позовом до Бориславської міської ради Львівської області (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42) за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Державної регуляторної служби України (01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11), про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень. в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради Львівської області №167 від 30.03.2021 року як суб`єкта владних повноважень:

- в частині пункту 1 рішення щодо заборонити постійним лісокористувачам, що здійснюють свою діяльність на території Бориславської міської територіальної громади проведення робіт з використанням та відтворенням лісових ресурсів без попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів;

- в частині пункту 4 рішення що остаточне рішення про погодження усіх видів рубок за результатами громадських слухань приймаються на пленарних засіданнях міської ради;

- в частині 5 рішення що постійним лісокористувачам ДП «Дрогобицьке лісове господарство», Львівського ОУЛМУ, Дрогобицьке дочірнє лісогосподарське підприємство ОКСГП «Галсільліс» - роботи з використання та відтворення лісових ресурсів на території Бориславської міської ради розпочати лише після попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на відсутність у відповідача повноважень, достатніх на вирішення питань щодо прийняття рішень відносно вирубки лісів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позовну заяву Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень залишено без руху.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 13 травня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Державну регуляторну службу України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник відповідача на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування можуть виступати з ініціативою щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) на підприємствах, в установах та організаціях, що не перебувають у комунальній власності, а також стосовно фізичних осіб - підприємців, які використовують працю найманих працівників, шляхом подання посадовими особами органів місцевого самоврядування відповідного звернення з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади. Згідно частини 5 статті 86 Лісового кодексу України забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу. Оскаржуване рішення прийнято відповідно до повноважень органу місцевого самоврядування, визначених пунктом 3 статті 33 Лісового кодексу України, згідно яких міські ради у сфері лісових відносин на відповідній території беруть участь у здійсненні заходів щодо охорони і захисту лісів, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до цих робіт населення, транспортні й інші технічні засоби та обладнання, а також вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону. Відповідно до статті 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України; Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності; Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відтак, оскаржуване рішення прийняте для реалізації конституційних прав власника лісових ресурсів, здійснення прав якого, Конституцією України віднесено, в тому числі, до органів місцевого самоврядування.

Представник третьої особи, Державної регуляторної служби України, на адресу суду надіслав пояснення по справі, де просив позов задоволити з огляду на наступне. Оскаржуване рішення було предметом розгляду в Державній регуляторній службі України за зверненням ДП «Дрогобицьке лісове господарство». За результатами розгляду звернення третя особа повідомила, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» рішення Бориславської міської ради Львівської області №167 від 30.03.2021 року містить норми регуляторного характеру та не відповідає вимогам чинного законодавства. Ні Лісовим кодексом України, ні іншими актами законодавства України, відповідно до якого прийнято оскаржуване рішення, міські ради не уповноважені забороняти постійним лісокористувачам проводити роботи з використанням та відтворенням лісових ресурсів без попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів. За таких обставин оскаржуване рішення містить ознаки невідповідності вимогам чинного законодавства, суперечить принципам державної регуляторної політики, визначеним статтею 4 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Бориславська міська рада Львівської області 30 березня 2021 року прийняла рішення №167 «Про запровадження механізмів громадського контролю за використанням та відтворенням лісових ресурсів на території Бориславської міської територіальної громади», яким заборонила постійним лісокористувачам, що здійснюють на території Бориславської міської територіальної громади проведення робіт з використання та відтворення лісових ресурсів без попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів; постійним лісокористувачам Державному підприємству «Дрогобицьке лісове господарство» Львівського ОУЛМГ, Дрогобицьке дочірнє лісогосподарське підприємство ОКСЛГП «Гальсільліс» організувати проведення громадських обговорень щодо запланованих робіт з використання та відтворення лісових ресурсів відповідно до положення та роботи з використання та відтворення лісових ресурсів на території Бориславської міської територіальної громади розпочинати лише після попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів.

Не погоджуючись з правомірністю спірного рішення позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Державне підприємство "Дрогобицьке лісове господарство" створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 31 жовтня 1991 року № 133 та засноване на державній власності. Підприємство здійснює свою діяльність на комерційній основі відповідно до чинного законодавства України та Статуту.

Статтею 3 Статуту підприємства передбачено, що підприємство створене з метою, у тому числі, ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, одержання прибутку від комерційної діяльності.

Для реалізації статутних цілей підприємству були надані у постійне користування ліси на землях державної власності, у тому числі в межах території Бориславської міської територіальної громади.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Перелік питань, вирішення яких належить до виключної компетенції сільських, селищних, місцевих рад визначено у статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Аналіз положень зазначеної норми дає підстави вважати, що до повноважень відповідача не належить вирішення питань щодо встановлення заборони на проведення рубок в межах її території у лісах державної власності та на землях лісогосподарського призначення державної власності.

За правилами статті 3 Лісового кодексу України лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Лісові відносини, що виникають при використанні землі, надр, вод, а також відносини щодо охорони, використання й відтворення рослинного та тваринного світу, не врегульовані Лісовим кодексом України (далі - ЛК України), регулюються відповідними законодавчими актами.

Стаття 33 Лісового кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у сфері лісових відносин, серед яких відсутні повноваження щодо встановлення заборони на рубку лісів на відповідній території, так само як і повноваження щодо скасування попередніх погоджень на її проведення.

Суд зауважує, що ліси, заборона на вирубку яких встановлена спірним рішенням відповідача, перебувають у постійному користуванні ДП "Дрогобицьке лісове господарство" та мають статус державної власності, яке у розумінні статті 8 Лісового кодексу України набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Таким чином, сільські, селищні, міські ради не мають повноважень на реалізацію прав щодо об`єктів державної власності, у тому числі у сфері лісових відносин.

Конституційний Суд України рішенням від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування встановив, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша статті 140 Конституції України).

Виходячи з конституційних положень у системному зв`язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання, перелік яких визначено у Конституції та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні".

З аналізу положень Конституції України випливає, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, що віднесені законом до їх компетенції, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічного змісту положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом та є виключними.

Слід зауважити, що чинне законодавство України не наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями щодо розпорядження природними ресурсами загальнодержавного значення, а відтак ухвалення спірного рішення є формою втручання відповідача в дискреційні повноваження органів державної влади.

Окремо належить наголосити на тому, що посадові особи органів місцевого самоврядування не наділені повноваженнями щодо погодження вирубок. Органи місцевого самоврядування беруть участь лише в суцільних санітарних рубках у суворо визначеній формі.

Так, за приписами пункту 30 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1995 року № 555 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №756) доцільність призначення суцільної санітарної рубки визначається комісією, утвореною за рішенням власників лісів, постійних лісокористувачів, які надають інформацію про утворення такої комісії територіальним органам Держекоінспекції. До складу комісії входять представники органу виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим або територіального органу Держлісагентства, органу місцевого самоврядування, на території якого зростають насадження, що потребують суцільної санітарної рубки, державного спеціалізованого лісозахисного підприємства, власника лісів, постійного лісокористувача. Для обстеження насаджень у межах природно-заповідного фонду до складу комісії включається також представник обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. За результатами такого обстеження складається акт обстеження насаджень, що потребують суцільної санітарної рубки, в якому зазначаються категорія лісів, таксаційна характеристика насаджень за матеріалами лісовпорядкування, причини їх пошкодження, всихання, обґрунтування необхідності проведення суцільної санітарної рубки та строків її проведення, а також пропонуються способи і строки лісовідновлення, заходи щодо оздоровлення, запобігання зараженню або пошкодженню суміжних насаджень.

Право позивача, як постійного лісокористувача, на розпорядження лісовим фондом на території Бориславської міської територіальної громади закріплене у статті 19 Лісового кодексу України.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що запровадження відповідачем заборони на рубку лісів безпосередньо порушує права позивача як постійного лісокористувача щодо самостійного господарювання та заготівлі деревини, у тому числі, в ході санітарних рубок.

Конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять, зокрема, право власності Українського народу на природні ресурси, що здійснюється від імені Українського народу органами державної влади і органами місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва, визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Статтею 23 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб`єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування, іншими законами.

Незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб`єктів господарювання забороняється.

Статтею 37 Лісового кодексу України передбачено, що проведення рубок головного користування, здійснення заходів щодо підвищення продуктивності, поліпшення якісного складу лісів, а також інші питання з ведення лісового господарства регулюються нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства.

Відповідно до статті 38 Лісового кодексу України нормативно-правові акти з ведення лісового господарства розробляються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Основні вимоги до ведення лісового господарства та заходів з охорони, захисту, використання та відтворення лісів відповідно до цього Кодексу та закону затверджуються нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Нормативно-правові акти, що визначають умови ведення лісового господарства, якісні та кількісні показники оцінки діяльності в цій галузі, затверджуються в установленому порядку центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, та іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Таким чином, Бориславська міська рада під час ухвалення спірного рішення діяла поза межами повноважень наданих чинним законодавством.

Частиною десятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З огляду на те, що рішення від 30 березня 2021 року №167 «Про запровадження механізмів громадського контролю за використанням та відтворенням лісових ресурсів на території Бориславської міської територіальної громади» прийняте Бориславською міською радою з перевищенням наданих їй законом повноважень, наявні підстави вважати, що останнє не відповідає вимогам Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Лісового кодексу України, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

У свою чергу відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій та рішень, не надано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності спірного рішення, а також достатності у відповідача повноважень на його прийняття.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» до Бориславської міської ради Львівської області за участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні позивача Державної регуляторної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бориславської міської ради Львівської області від 30 березня 2021 року №167 «Про запровадження механізмів громадського контролю за використанням та відтворенням лісових ресурсів на території Бориславської міської територіальної громади» в частині:

- пункту 1 щодо заборони постійним лісокористувачам, що здійснюють свою діяльність на території Бориславської міської територіальної громади проведення робіт з використанням та відтворенням лісових ресурсів без попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів;

- пункту 4, що остаточне рішення про погодження усіх видів рубок за результатами громадських слухань приймаються на пленарних засіданнях міської ради;

- п 5, що постійним лісокористувачам ДП «Дрогобицьке лісове господарство», Львівського ОУЛМУ, Дрогобицьке дочірнє лісогосподарське підприємство ОКСГП «Галсільліс» - роботи з використання та відтворення лісових ресурсів на території Бориславської міської ради розпочати лише після попереднього обговорення з територіальною громадою та рішення Бориславської міської ради про погодження запланованих лісогосподарських заходів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бориславської міської ради Львівської області (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Шевченка, 42; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.08.2021 року.

Суддя Кухар Н.А.