Справа № 500/994/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/994/21 пров. № А/857/12262/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Вовка А.Ю.,

представника відповідача Горбатюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шумської міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції - Дерех Н.В.,

час ухвалення рішення - 18.05.2021 року, 15:23 год.,

місце ухвалення рішення - м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 24.05.2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Шумської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення, оформлене листом Шумської міської ради Тернопільської області від 25.02.2021, про відмову у нарахуванні та виплаті середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 з моменту припинення повноважень позивача на посаді Шумського міського голови, на час працевлаштування протягом шести місяців з моменту закінчення повноважень. Зобов`язано Шумську міську раду виплатити середню заробітну плату ОСОБА_1 , яку він отримував на посаді Шумського міського голови до припинення повноважень, на час працевлаштування протягом шести місяців з моменту закінчення повноважень.

Не погоджуючись з таким рішенням, Шумська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до обрання на посаду міського голови позивач працював на виборній посаді заступника міського голови, що не передбачало отримання гарантій встановлених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", а саме збереження його шестимісячного середнього заробітку на посаді міського голови з бюджету Шумської міської ради. Охорона трудових прав міського голови починається на етапі його обрання, та саме від правильного звільнення з попереднього місця роботи залежить, чи зможе він у разі настання певних обставин, скористатися передбаченою цією статтею гарантією. Звільнення особи з попереднього місця роботи за власним бажанням чи за угодою сторін на підставі статті 36 КЗпП України не гарантує виплат, передбачених статтею 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не визнана обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством гарантується право позивача як голови, заступника голови міської ради (депутата місцевої ради) на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої або рівноцінної роботи (посади), а за її відсутності - збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнений з посади спеціаліста І категорії Шумського районного відділу земельних ресурсів по Шумській селищній раді 12.01.2001 року за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

13.01.2001 року ОСОБА_1 призначений на посаду заступника міського голови Шумська відповідно до рішення №5 від 12.01.2001 року.

У відповідності до Рішення Шумської міської ради Тернопільської області №4 від 24.04.2002, позивача затверджено заступником міського голови з питань діяльності виконавчого комітету, а 25.04.2006 звільнено з посади заступника міського голови в зв`язку з обранням на посаду міського голови.

Згідно Рішення Шумської міської ради Тернопільської області №2 від 25.04.2006 сесії Шумської міської ради Тернопільської області, з 25.04.2006 розпочато повноваження голови ради ОСОБА_1 і депутатів ради, обраних 26.03.2006 і припинення повноважень голови, секретаря та депутатів ради четвертого скликання.

З 26.11.2020 позивач звільнений з посади у зв`язку із закінченням строку повноважень на підставі рішення сесії №1 від 26.11.2020, що підтверджується записом №30 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .

У відповідь на заяву позивача щодо виплати середньої заробітної плати за шість місяців відповідно до частини другої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відповідач листом від 25.02.2021 повідомив, що міська рада не вправі застосувати вимоги частини другої статті 33 Закони України "Про статус депутатів місцевих рад" та виплатити середню заробітну плату за шість місяців , оскільки це призведе до порушення бюджетного законодавства згідно пункту 24 статті 116 Бюджетного кодексу України.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.

На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону № 280/97-ВР повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Отже, чинним законодавством гарантії трудових прав міського голови після закінчення його повноважень прирівняно до таких гарантій депутатів місцевих рад.

Згідно з частинами першою, другою статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-IV (далі Закон №93-IV), у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Отже, гарантія щодо збереження середньої заробітної плати надається міською радою лише за умови неможливості реалізації гарантії щодо надання попередньої або рівноцінної роботи (посади) зі сторони підприємства, установи, організації, до яких звернувся колишній міський голова з метою повернення на попередню роботу.

Збереження за колишнім депутатом місцевої ради (міським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду, і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Отже, вказаними вище нормами законодавства встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади), а за його згоди - на іншому підприємстві, в установі чи організації.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.08.2020 (справа №174/445/16-а (2-а/174/18/2016).

За змістом Закону №93-IV збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради (голова ради), від обов`язку вжити заходи до його працевлаштування. Закон №93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Водночас строки, протягом яких відповідач має виконати зазначений обов`язок запропонувати надати рівноцінну роботу, нормативно не встановлений. До часу працевлаштування такій особі повинна бути збережена середня заробітна плата, але не більше 6 місяців. У разі відмови особи від працевлаштування обов`язок роботодавця зі збереження такого заробітку особи припиняється.

Водночас, на думку суду, відповідач, в силу вимог ст.33 Закону України №93-IV, зобов`язаний був на період працевлаштування позивача, або до отримання відмови останнього у працевлаштуванні, зберегти за ним, але не більше шести місяців, середню заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді у раді.

Натомість, відповідачем відмовлено у виплаті середньої заробітної плати за шість місяців, оскільки це призведе до порушення бюджетного законодавства згідно пункту 24 статті 116 Бюджетного кодексу України.

Водночас, як слідує з листа Шумської міської ради Тернопільської області від 30.04.2021 №02-13/852, на даний час відсутня рівноцінна посада, та за згодою позивача можливе працевлаштування в структурному підрозділі виконавчого комітету Шумської міської ради, що на думку суду, не є пропозицією працедавця рівнозначної посади.

Належних доказів надання позивачу пропозиції попередньої або рівноцінної роботи (посади) чи збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування, відповідачем суду не подано та судом не здобуто.

Покликання відповідача на те, що оскільки позивача не звільнено з попереднього місця праці згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 КЗпП України, відповідно до якої підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, установу, організацію або перехід на виборну посаду, він не має права на гарантії, визначені статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-IV, колегія суддів відхиляє з наступних причин.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 507/1299/16-а, у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до обрання 25.04.2006 позивача на посаду Шумського міського голови, останній також працював на виборній посаді заступника Шумського міського голови. Таким чином, позивачу, який працював міським головою, після закінчення його повноважень неможливо надати попередню роботу (посаду), оскільки ця посада є виборною.

З трудової книжки ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції встановив, що позивача звільнено з посади спеціаліста І категорії Шумського районного відділу земельних ресурсів по Шумській селищній раді 12.01.2001 року за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, незважаючи на те, що з заяви позивача вбачається, що останній просив звільнити його в зв`язку з переведенням на іншу роботу.

12.01.2001 року Шумською міською радою прийнято рішення про погодження позивача на посаду заступника міського голови і 13.01.2001 року видано наказ про призначення ОСОБА_1 на виборну посаду заступником Шумського міського голови.

Відтак, твердження, що позивач офіційно не працював, тобто не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) на момент призначення на виборчу посаду, оскільки був звільнений за угодою сторін не є спроможним з правової точки зору.

Більше того, гарантії, передбачені ст. 33 Закону №93-IV не передбачають ревізії формулювання звільнення з попереднього місця праці, а пов`язані саме з фактом перебування на виборній посаді у раді, що у випадку з позивачем не може заперечуватися сторонами.

За таких обставин, оскільки позивач на момент обрання на виборну посаду у трудових відносинах перебував, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами ОСОБА_1 , що позивач має право на виплати відповідно до ст. 33 Закону №93-IV.

Формулювання причини звільнення з попереднього місця праці при зайнятті виборної посади не впливають на гарантії, передбачені статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 року №93-IV

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Шумської міської ради слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Шумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 500/994/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 18 серпня 2021 року.