Справа № 200/113/21-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року справа №200/113/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В., cекретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 р. у справі № 200/113/21-а (головуючий І інстанції суддя Троянова О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод кольорових металів" до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод кольорових металів" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач), в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 2 від 22 вересня 2020 р. (форма П) про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 363 828 грн. за звітний період грудень 2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» (адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Героїв Праці, буд.42, ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 2 від 22 вересня 2020 р. (форма П) про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 363 828 грн. за звітний період - грудень 2017 року.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь вул. Італійська, 59, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» (адреса: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Героїв Праці, буд.42, ) судові витрати з судового збору у розмірі 5 457 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 42 коп. (а.с. 149-152).

29 березня квітня 2021 року позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яке обґрунтоване тим, що позивачем до закінчення судових дебатів було подано письмову заяву щодо подання до суду після ухвалення рішення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відповідних доказів у їх підтвердження (а.с. 174).

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2021 заяву було задоволено.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» (адреса: 84500, м. Бахмут, вул. Героїв праці, б. 42, ) витрати на правничу допомогу в сумі 10 405,00 (десять тисяч чотириста п`ять) грн. (а.с. 199-201).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката позивача.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення апелянт зазначає, що витрати, зазначені позивачем у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, є завищеними, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято за наслідками акту перевірки від 29.10.2018 та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2019, тобто в межах зазначеної справи вже проводився аналіз документів та матеріалів та надавалась правова позиція позивача. Крім того, акт про надання правової допомоги обмежується лише даними щодо фактично витраченого часу для надання послуги та не містить даних щодо об`єму вивчених та проаналізованих документів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити додаткове рішення суду без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

За унормуванням ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Як зазначалось раніше, в якості доказів надання та оплати адвокатських послуг відповідачем наданий договір про надання правової допомоги № 18/01 від 18.01.2021 року, за яким Адвокатське об`єднання «Тауер» приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги в інтересах за позовом ТОВ «Завод кольорових металів» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення; додаткова угода № 1 до Договору № 18/01 від 18.01.2021; акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 18.01.2021 від 25.03.2021 та платіжне доручення № 18301 від 25 березня 2021 року ТОВ «Завод кольорових металів», за яким сплачено на користь Адвокатське об`єднання «Тауер» 10 405,00 грн. (а.с. 157-166).

Суд не приймає доводи представника апелянта про те, що в межах справи № 200/13590/18-а від 22.01.2019 року проводився аналіз документів та матеріалів та надавалась правова позиція позивача, оскільки предметом позову є податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецької області від 19.11.2018 року № в частині суми 3 393 233 грн. Водночас судом встановлено, що позивачем не оскаржувалось податкове повідомлення-рішення від 19.11.2018 року № в частині зменшення розміру від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в розмірі 363828,00 грн. за звітній період грудень 2017 року.

Посилання податкового органу на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження реальності витрат на правничу допомогу, а також розумності їх розміру, спростовується матеріалами справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

КАС України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що судові витрати позивача документально підтверджені належно оформленими документами, наявними в матеріалах справи, які підлягають стягненню із Головного управління ДПС у Донецькій області з урахуванням оцінки, наданої судом стосовно кількості і якості наданих послуг правничої допомоги.

За приписами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Частиною 2 ст. 77 КАС України обумовлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 7 статті 139 КАС України обумовлено: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Боттацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з Головного управління ДПС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» витрати на правничу допомогу в сумі 10 405,00 (десять тисяч чотириста п`ять) грн.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись 195, ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, 316, ст. 321, ч. 1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 р. у справі № 200/113/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2021 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко