Справа № 547/605/21
Суддя: Самойленко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/605/21
Провадження №2-а/547/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Самойленко Л.М.

за участі секретаря судового засідання Вареник К.А.,

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Верпеного Миколи Миколайовича, Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач, посилаючись на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП, просив суд визнати дії інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Верпеного Миколи Миколайовича щодо складання постанови серії БАБ № 212549 від 15.06.2021 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн незаконними та визнати постанову серії БАБ № 212549 від 15.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.06.2021 року позивач ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем по вулиці Добівська в смт Семенівка Кременчуцького району Полтавської області. Коли позивач вже зупинився щоб вийти з машини, до нього підійшло двоє працівників поліції та попросили надати посвідчення водія. ОСОБА_1 надав посвідчення водія радянського зразка. Відповідач, інспектор старший лейтенант поліції Верпений М.М. відповів, що посвідчення водія не дійсне і виніс постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ № 212549 про притягнення останнього до відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати таким транспортним засобом. Відповідно до п. 1 розділу 5 Перехідних положень Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні. Посвідчення водія, що були видані з використанням зразка бланка, затвердженого органом виконавчої влади Союзу Радянських Соціалістичних Республік, можуть бути замінені на посвідчення нового зразка за бажанням їх власника та у випадках, передбачених чинним законодавством. Тобто у вищевказаному законі вимоги про обов`язкову заміну посвідчення водія зразка Рядянського Союзу немає, таке посвідчення водія залишається дійсним до цього часу, а його заміна проводиться за бажанням власника в добровільному, а не імперативному порядку. Тому притягнення до відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом на думку позивача є незаконним та протиправним.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

У спірній постанові зазначено, що на автомобілі позивача були відсутні задні бризговики. Позивач зазначив, що при виїзді з із дому провів повне технічне обстеження автомобіля, автомобіль був повністю технічно справний і задні бризговики також були присутні, можливо під час їзди позивач їх пошкодив та відірвав, але відразу це не помітив. Це свідчить про відсутність вини та умислу у вчиненому правопорушенні.

Частина 5 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки та мотошоломами. У спірній постанові зазначено, позивач (водій) та пасажири не були пристебнуті ременями безпеки. Під час поїздки на автомобілі позивач та пасажири були пристебнуті ременями безпеки, але коли до них підійшли працівники поліції позивач вже зупинив автомобіль та відстебнув ремінь безпеки. Тому притягнення до відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки є незаконними.

Працівники поліції притягнули позивача до відповідальності у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн, що на думку позивача є незаконним та таким, що порушують його права.

Крім того, відповідач не роз`яснив позивачу права за ст. 268 КУпАП; не встановив всі обставини справи; не бажав вислухати пояснення позивача та не надав можливості скористатися правовою допомогою. Будь яких доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення до спірної постанови не додано, пояснення свідків відсутні, відео фіксації правопорушення не проводилося.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 05.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано 10-денний строк для усунення недоліків.

12.07.2021 року позивачем надано докази усунення недоліків по справі.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач, інспектор з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції Верпений Миколи Миколайович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав.

Відповідач Кременчуцьке районне управління поліції ГУ НП в Полтавській області повідомлене належним чином про дату, час та місце судового засідання та вручено особисто повістку з усіма документами 09.08.2021. Своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, а тому в силу ч. 6 ст. 162 , ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області повідомлене належним чином про дату, час та місце судового засідання та вручено особисто повістку з усіма документами 09.08.2021. Відзиву чи інших документів до суду не подано. Своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, а тому в силу ч. 6 ст. 162 , ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 15.06.2021 року о 17 год. 00 хв. в смт Семенівка по вулиці Добівська Кременчуцького району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував авто та не користувався паском безпеки та перевозив пасажирів, які не користувалися пасками безпеки, керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати, відсутні задні бризговики, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Переконливих доказів у підтвердження вини позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідачем не надано, не надано також відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак відповідач не надав достатніх доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача, а тому в суду є підстави вважати позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано суду доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, зокрема того, що позивач керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 2.3 в та п. 2.4 ПДР України, оскільки не надано матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутня можливість встановити, на підставі яких доказів відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Так, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

В силу положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження по справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Стаття 280КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та які спростовують пояснення позивача, і які б дозволили встановити достовірність порушення позивачем вимог ч. 5 ст. 121, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 6-12, 14, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 132, 286, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Верпеного Миколи Миколайовича, Кременчуцького районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області, третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати дії інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Верпеного Миколи Миколайовича щодо складання постанови серії БАБ № 212549 від 15.06.2021 про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн незаконними.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 212549 від 15.06.2021, винесену інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Верпеним Миколою Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошенняу порядку, передбаченому ст. 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач інспектора з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності відділу поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Верпеного Миколи Миколайовича, Полтавська обл., м. Кременчук, проспект Свободи, 166.

Відповідач - Кременчуцьке районне управління поліції ГУ НП в Полтавській області, Полтавська обл., м. Кременчук, проспект Свободи, 166.

Третя особа Головне управління Національної поліції в Полтавській області, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83; .

Суддя Л.М.Самойленко