Справа № 260/4126/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/4126/20 пров. № А/857/12661/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.

за участі секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (суддя Іванчулинець Д.В., м. Ужгород, повне судове рішення складено 01 червня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, у якому просив: визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 13.11.2020 року № 9, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами (код платежу 15010200) в сумі 13 532,01 грн., в тому числі штрафна санкція - 2706,40 грн., та податкове повідомлення-рішення від 13.11.2020 року № 9, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за ввезених на митну територію України товарів в сумі 2706,40 грн., в тому числі штрафна санкція - 541,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вищевказані податкові-повідомлення рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, без з`ясування фактичних обставин справи, а тому підлягають скасуванню як протиправні.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №260/4126/20 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми Р за № 9 від 13 листопада 2020 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами (код платежу 15010200) в сумі 13532,01 грн. в тому числі штрафна санкція 2706,40 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми Р за № 9 від 13 листопада 2020 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів в сумі в сумі 2706,40 грн. в тому числі штрафна санкція 541,28 грн.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що за результатами перевірки позивача встановлено порушення пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди, в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за декларацією інвойсом, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього Протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, ч.7 ст.36 та ч.1 ст.257, ч.1 ст.270, ч.1 ст.281 МК України, п.190.1 ст.190 ПК України, що діяли на день подання до митного оформлення товару, що призвело до несплати позивачем митних платежів у повному обсязі та заниження податкових зобов`язань.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 24 листопада 2020 року на поштову адресу позивача за місцем реєстрації проживання одержано рекомендованим листом податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13.11.2020 №9, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами (код платежу 15010200) в сумі 13532,01 грн., в тому числі штрафна санкція - 2706.40 грн. з розрахунком штрафної санкції; податкове повідомлення-рішення від 13.11.2020 №9. яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів в сумі 2706.40 грн., в тому числі штрафна санкція - 541,28 грн. з розрахунками штрафних санкцій (надалі по тексту - «податкові повідомлення-рішення»).

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 28.10.2020 №0081/20/7.7-19/ НОМЕР_1 «Про результати документальної невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дотримання законодавства України з питань митної справи щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування згідно митної декларації типу ІМ 40 ДЕ від 02.10.2017 року №UA305130/2017/011625», згідно з яким Закарпатською митницею Держмитслужби встановлено наявність в діях позивача таких порушень: 1. порушення пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною та Європейським союзом, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 року №1678-VII „в частині відсутності підтвердження статусу походження товару, ввезеного за декларацією інвойсом, як таким, що походить з певної країни в розумінні цього протоколу та підпадає під дію цієї Угоди, частини 7 ст. 36 та ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 270, ч.1 ст. 281 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією" типу ІМ 40 ДЕ від 02.10.2017 року №UA305130/2017/011625 на загальну суму 10825,61 грн.; 2. порушення п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 02.10.2017 року №UА305130/2017/011625 на загальну суму 2165,12 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 02.10.2017 за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ від 02.10.2017 №UA3 05130/2017/011625, здійснено митне оформлення в режимі імпорту для вільного обігу товар «сідельний тягач для перевезення напівпричепів - 1 шт., марка: DAF, модель FT XF105, номер шасі: НОМЕР_2 , тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна 12902 см.куб., потужність двигуна-340 kW, номер двигуна: НОМЕР_3 , колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення 2010, бувший у використанні», за кодом згідно з УКТЗЕД . фактурною вартістю 5800 євро, заявленою декларантом за резервним методом митною вартістю 216512,15 грн. Експортер (продавець) товару - польська торгово-сервісна компанія «IMPORT-EXPORT "КАМЕХ' Teresa I Marian Chochorowscy s.c.» (Trzetrzewina 263 В, 33-395 Chelmiec, Nip 734-29-21-787. Regon 492821566). До митного оформлення подано декларацію інвойс від 25.09.2017 №FV/2/2017/ST та застосовано преференційну (знижену) ставку ввізного мита щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом. Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27.06.2014, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, (далі - Угода), у розмірі 5%.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 21.12.2015 № 1 156 «Про затвердження Змін до деяких відомчих класифікаторів з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», у митній декларації зазначений *код пільги (тарифної преференції) на товар, що ввозиться в Україну та походить з країн ЄС, для звільнень від сплати ввізного мита, та підтверджуючий документ преференційного походження товару: у графі 36 митної декларації - код преференції по ввізному миту « 410» (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди) - згідно Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України); у графі 44 митної декларації - код преференційного документу « 7016» (Декларація- інвойс, складена експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро - згідно Класифікатора документів).

Разом з тим, Закарпатська митниця Держмитслужби стверджує про відсутність у позивача права на застосування преференційної ставки ввізного мита у зв`язку з тим, що на лист Держмитслужби уповноваженим органом Республіки Польща письмово листом від 16.01.2020 повідомлено, що експортер вказаного товару не зміг подати митним органам достатні документи щодо походження товару, а відповідно неможливим є надати висновок, що до зазначеного товару підлягає застосуванню пільговий режим, що в свою чергу стало підставою для донарахування ОСОБА_1 ввізного мита та податку на додану вартість, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Вважаючи вказані вище податкові повідомленнями-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що донарахування позивачу ввізного мита та податку на додану вартість є неправомірним, тому податкові повідомлення-рішення форми Р за № 9 та № 9 від 13 листопада 2020 року підлягають скасуванню як протиправні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на мигну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. Тобто, сума податку на додану вартість залежить від розміру мита, що підлягає сплаті та включається до ціни товару.

Згідно зі ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. У разі втрати сертифіката приймається його офіційно завірений дублікат.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Частинами 1-2 ст. 44 МК України передбачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно зі ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування Такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановленого Митним тарифом України.

Відповідно до ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Особливості митного оформлення окремих товарів, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу передбачені ст. 377 МК України, за змістом якої, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Згідно з п. 187.8 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань, у разі ввезення товарів на митну територію України, є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу .

При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 193 ПК України визначені розміри ставок податку, зокрема, згідно із абз. «а» п. 193.1 цієї статті, ставка податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Як встановлено судом, відповідно до графи 36 митної декларації позивачу при ввезенні на митну територію України транспортного засобу надано преференцію зі сплати митра (код пільги - 410) - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» визначену абзацом 1 частини 1 статті 29 глави І розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом. Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014, ратифікованої відповідно до Закону України № 1678-VII від 16.09.2014 відповідно до Графіків, встановлених у Додатку 1 -А до цієї Угоди.

Однак, як видно з акта перевірки, контролюючий орган вважає, що ввезений ОСОБА_1 транспортний засіб не може бути визнано таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на преференцію. Такі висновки контролюючого органу базуються на листі уповноваженого органу Республіки Польща від 16.01.2020 року №1201-ІОС.4331.68.2019.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, вказаний лист уповноваженого органу Республіки Польща від 16.01.2020 року №1201-ІОС.4331.68.2019 не можна вважати достатнім доказом про порушення позивачем митних правил, оскільки ОСОБА_1 до митного оформлення надані всі документи, передбачені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право на преференцію.

Водночас в акті перевірки відсутня будь-яка інформація, яка б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польща до експортера за наданням доказів чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Відповідно до ч.2 ст. 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 36 МК України положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Переміщення товарів преференційного походження через митний кордон України регулюється Угодою про асоціацію між Україною з однієї стороні та Європейським союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами членами (далі - Угода), Протоколом 1 щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва (далі - Протокол 1), Митним кодексом України (далі - МКУ), Положенням про митні декларації, Наказом міністерства фінансів України № 651 та іншими підзаконними актами.

В рамках співробітництва у сфері юстиції, свободи та безпеки, Сторони надають особливого значення утвердженню верховенства права та укріпленню інституцій усіх рівнів у сфері управління загалом та правоохоронних і судових органів зокрема. Співробітництво буде спрямоване, зокрема, на зміцнення судової влади, підвищення її ефективності, гарантування її незалежності та неупередженості та боротьбу з корупцією. Співробітництво у сфері юстиції, свободи та безпеки буде відбуватися на основі принципу поваги до прав людини та основоположних свобод (ст. 14 Угоди).

Положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва») (ст. 26 Угоди).

«Партія товару» означає товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі (ст. 1 Протоколу 1).

Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару ЕІЖ. 1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу (ст. 16 Протоколу 1).

Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1) ( b) цього Протоколу, може бути складена: (a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро (ч. 1 ст. 22 Протоколу 1).

Митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься «затвердженим експортером», який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу (ч. 1 ст.23 Протоколу).

Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу (ч. 3 ст.22 Протоколу 1).

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами (ч. 4 ст. 22 Протоколу).

Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав (ч. 5 ст. 22 Протоколу).

Підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди (ст. 25 Протоколу 1).

Партією товарів вважаються: товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення (п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450).

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 652 від 31.05.2012 «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил» при митному оформленні товарів у митній декларації зазначаються: у графі 36 «Преференція» - код звільнення від сплати ввізного мита 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), передбачений Класифікаторам звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, який затверджено наказом № 1011, у графі 44 «Додаткова інформація/Подані документи/Сертифікати і дозволи» - код документа про походження товару згідно з Класифікатором документів, затвердженим вищезазначеним наказом.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару (ст. 36 МК України).

Як встановлено в ході судового розгляду справи польська торгово-сервісна компанія «IMPORT-EXPORT "KAMEX' Teresa I Marian Chochorowscy s.c.» є європейською компанією. Це загальновідомий факт. Інформація про цього виробника, про його місцезнаходження та місцезнаходження потужностей є відкритою у мережі Інтернет.

У імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі декларації інвойс. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу декларації інвойс і правдивість інформації, що в ній зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).

Так, як декларації інвойс є офіційними документами відповідно до яких настають передбачені законом юридичні наслідки, тому такі документи можуть бути визнані нечинними чи недійсними у встановленому законом порядку. Так, як подані позивачем до митного оформлення документи чи інформація в них не визнані уповноваженими органами чи судом незаконними, до них застосовується презумпція правомірності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність донарахування позивачу ввізного мита та податку на додану вартість, тому податкові повідомлення-рішення форми Р за № 9 та № 9 від 13 листопада 2020 року підлягають скасуванню, як протиправні.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі № 260/4126/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 18 серпня 2021 року