Справа № 440/3815/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3815/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гіглави О.В.,
секретаря судового засідання - Рябухи Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
16 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:
- визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи у військторзі №684 з 21.08.1987 по 21.11.1989;
- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 у військторзі №684 з 21.08.1987 по 21.11.1989 до загального трудового стажу;
- зобов`язання ГУПФ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи у військорзі №684 з 21.08.1987 по 21.11.1989.
Ухвалою суду від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3815/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Вказано, що заява ОСОБА_1 про виклик свідків від 16.04.2021 буде вирішена в ході розгляду справи по суті.
У подальшому, ухвалою суду від 11.05.2021 призначено справу №440/3815/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду у судовому засіданні. Заяву ОСОБА_1 про виклик свідків від 16.04.2021 задоволено. У судове засідання викликано свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №440/3815/21 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсії №3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31 березня 2021 року №386 про відмову у перерахунку пенсії згідно заяви від 24 березня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 у Військторзі №684 УТ ЗакВО з 21.08.1987 по 21.11.1989 до загального трудового стажу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи у Військторзі №684 УТ ЗакВО з 21.08.1987 по 21.11.1989. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В судовому засіданні 06.08.2021 представник позивача, керуючись приписами частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, до видалення суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення повідомила суд про намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати до суду докази, що підтверджують понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

09.08.2021 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/3815/21 в частині вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8400,00 грн.

Ухвалою суду від 10.08.2021 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12:10 год 19.08.2021.

В судове засідання 19.08.2021 з розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/3815/21 представники позивача та відповідача не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце розгляду вказаної заяви.

Представник позивача у заяві про ухвалення додаткового судового рішення просила провести розгляд вказаної заяви за її відсутності.

ГУПФУ в Полтавській області також направило до суду клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення за відсутності уповноваженого представника управління.

В зв`язку з цим, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення проведено за відсутності представників сторін, фіксування судового засідання не здійснювалося.

За приписами статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового судового рішення відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/3815/21 в частині вимоги щодо стягнення судових витрат та матеріали вказаної справи, суд встановив такі обставини.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом заяви про розподіл судових витрат, які ОСОБА_1 сплатила у зв`язку з розглядом справи, а також доданих до неї документів, з метою оскарження дій ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи у військторзі №684 з 21.08.1987 по 21.11.1989, позивач звернулася до Адвокатського об`єднання "Аргос" за правовою допомогою, уклала відповідний договір про надання правничої допомоги від 15.12.2020 №281 та сплатила адвокатському об`єднанню 17.12.2020 кошти у розмірі 5000,00 грн та 17.06.2021 кошти у розмірі 3400,00 грн. Вказані витрати позивач відносить до витрат на професійну правничу допомогу адвоката Пироженко О.М.

У клопотанні від 18.08.2021 управління, заперечуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, посилається на те, що позовна заява, яка була складена в інтересах ОСОБА_1 , є справою незначної складності і час, який був витрачений адвокатом досить невеликий, а тому оцінка даного позову в сумі 5000,00 грн є значно завищеною, необґрунтованою та безпідставною. Відповідь на відзив, яка була надана адвокатом, є тотожною позовній заяві, жодним чином нової правової оцінки чи застосування судової практики в даному відзиві не надано, тому оцінювати її у 2000,00 грн безпідставно. Також, управління зазначає, що у справі №440/4711/19 рішення набрало законної сили, позовні вимоги були аналогічними даному позову гр. ОСОБА_1 та зазначалося стягнення витрат на правничу допомогу. В цій частині судом було задоволено лише стягнення судового збору.

Згідно з приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами шостою, сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проаналізувавши наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.2018 у справі №813/4989/17, від 04.02.2020 у справі № 480/4107/18.

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у справі №440/3815/21 здійснювалося адвокатом Пироженко О.М. на підставі ордеру серії ПТ №051298 про надання правової допомоги ОСОБА_1

Пироженко О.М. має свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія ПТ№1678 28.03.2017, видане Радою адвокатів Полтавської області.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача додано копії наступних документів: - договору про надання правничої допомоги від 15.12.2020 №281 з додатком №1 до нього; - квитанцій про оплату від 17.12.2020 на суму 5000,00 грн та від 17.06.2021 на суму 3400,00 грн; - акту надання послуг правничої допомоги згідно договору від 15.12.2020 №281 по справі №440/3815/21 від 09.08.2021; - рахунків-фактур від 15.12.2020 на суму 5000,00 грн та від 17.06.2021 на суму 3400,00 грн; - меморіальних ордерів від 17.12.2020 на суму 5000,00 грн та від 17.06.2021 на суму 3400,00 грн.

Як визначено частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно з пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 15.12.2020 №281 оплата за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом в готівковій або безготівковій формі шляхом передоплати авансу, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної в додатку 1. Після відпрацювання авансу, що може, на вимогу клієнта, підтверджуватися актом приймання - передачі, подальша оплата гонорару проводиться по факту надання послуги, виконання роботи, відповідно до орієнтовної вартості правничої допомоги, визначеної в додатку 1 протягом 3 днів.

За змістом акту надання послуг правничої допомоги згідно договору від 15.12.2020 №281 по справі №440/3815/21 від 09.08.2021 до розрахунку витрат на правничу допомогу включено наступні послуги адвоката: 1) вивчення судової практики, написання позову та формування документів до суду - 5000,00 грн; 2) написання відповіді на відзив - 2000,00 грн; 3) участь у судовому засіданні 06.08.2021 - 1400,00 грн.

Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 6 статті 12 цього Кодексу - що, справою незначної складності, є справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, дана справа є справою незначної складності, яка визначена частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вартість виконаних адвокатом робіт в частині вивчення судової практики, написання позову та формування документів до суду на суму 5000,00 грн суд вважає неспівмірною з фактично виконаною роботою та необґрунтованою.

Суд зауважує, що згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, зважаючи на відсутність у позивача законодавчо визначеного обов`язку надавати у даній справі відповідь на відзив на позовну заяву, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу й витрат, понесених на оплату адвокату робіт з написання відповіді на відзив ГУПФУ в Полтавській області.

З огляду на викладене, враховуючи неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи (справа незначної складності) та виконаними адвокатом роботами, обсягом виконаних робіт, ціною позову, часом, необхідним для виконання відповідних робіт з написання позовної заяви, а також зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200,00 грн, та, як наслідок, ухвалення у зв`язку з цим додаткового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 143, 241-244, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Ухвалити у справі №440/3815/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії додаткове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200,00 грн (три тисячі двісті гривень нуль копійок).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава