Справа № 520/10517/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 р. № 520/10517/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить суд:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №74 від 01.10.2020 до протоколу по справі №81 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням в пільговому розмірі спеціального стажу, який дає право ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, як працівника, безпосередньо зайнятого повний робочий день на підземних роботах, періодів роботи на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995, заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997, учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати у відповідному пільговому розмірі ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає йому право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, та як працівника, безпосередньо зайнятого повний робочий день на підземних роботах, періоди його роботи на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995, заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997, учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997, з дня призначення пенсії за віком з 22 серпня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу (Список № 1) періоди роботи позивача на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості: гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995; заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997; учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997. Позивач вважає рішення відповідача №74 від 01.10.2020 протиправним, таким що не відповідає чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.07.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки від 21.08.2019 №6337- позивач є внутрішньо переміщеною особою, який перемістився з м. Ровеньки Луганської області до м. Ізюм Харківської області (а.с. 10).

22 серпня 2019 р. позивач звернувся до Ізюмського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Органом Пенсійного фонду України прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 з 22.08.2019 (з дати звернення) пенсії за віком за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте під час розрахунку пенсії у зв`язку із наданням неналежної уточнюючої довідки, що підтверджує пільговий стаж роботи, відповідачем до пільгового стажу у відповідному розмірі не зараховано періоди роботи позивача на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості: гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 р. по 28.01.1995 р.; заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 р. по 06.04.1997 р.; учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 р. по 19.06.1997 р.

Як зазначив позивач у позовній заяві, 24 вересня 2020 року він дізнався про вказані обставини із роздруківки щодо стажу для розрахунку, яка виконана працівниками органу пенсійного фонду із відповідної програми. В цей же день він звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням вищезазначених періодів пільгового стажу.

До заяви ОСОБА_1 були надані такі документи:

- довідка №1150 від 29.04.2020 про пільговий стаж роботи з 22.08.1994 по 28.01.1995 та з 29.01.1995 по 06.04.1997, видана закритим акціонерним товариством Внешторгсервіс філіал №2 луганської народної республіки на посаді заступника головного механіка;

- довідка №1151 від 29.04.2020 про пільговий стаж роботи з 07.04.1997 по 19.06.1997, видана закритим акціонерним товариством Внешторгсервіс філіал №2 луганської народної республіки на посаді учня електрослюсаря підземної дільниці;

- довідка №1152 від 29.04.2020 про вих./дні шахта 71 Індустрія, видана закритим акціонерним товариством Внешторгсервіс філіал №2 луганської народної республіки на посаді заступника головного механіка;

- довідка № 1153 від 29.04.2020, видана закритим акціонерним товариством Внешторгсервіс філіал №2 луганської народної республіки про реорганізацію підприємства;

- накази про атестацію та перелік проатестованих робочих місць, щодо зарахування до загального стажу роботи та роботи в пільговому обчисленні.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 74 від 01.10.2020 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки надані довідки видані з території, які непідконтрольні українській владі, та не підтверджені первинними документами, так як трудовий архів зберігається на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та на які припинено приймання поштових відправлень.

Вважаючи відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Підпунктом 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до Закону України від 02.09.2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За приписами ст. 8 до Закону № 345-VI, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно із Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, і який був діючим до 26.01.1991, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 1 «Підземні роботи» передбачав, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Крім того, Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, що діяв до 11.03.1994, Список №1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що діяв до 16.01.2003, Список №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, що діяв до 24.06.2016 та Список № 1, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2016 за №461, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах. Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював у спірний період, - віднесені до Списку №1.

З приводу доводів відповідача про те, що зарахувати періоди роботи з 22.08.1994 по 19.06.1997 до страхового стажу немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території та у зв`язку з відсутністю правових норм стосовно проведення перерахунку пенсії з урахуванням Закону № 1207-VII,суд зазначає наступне.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач, зокрема, у період:

- з 22.08.1994 по 28.01.1995 працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею (наказ №527к від 16.08.1994);

- з 29.01.1995 по 06.07.1997 переведено заступником головного механіка по стаціонарним установкам (наказ №83к від 23.01.1995);

- з 07.04.1997 по 19.06.1997 переведено учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею (наказ №236к від 04.04.1997).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1788-ХІІ, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до страхового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з тим, що довідки про пільговий стаж роботи видані підприємствами з території, яка непідконтрольна Українській владі є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на підземних роботах, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.04.2018 у справі №164/1993/14-а, від 19.06.2018 у справі №592/5846/17 та від 25.09.2018 у справі №242/65/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ході розгляду справи судом встановлено, що протягом спірних періодів позивач працював на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, факт роботи позивача у спірні періоди на зазначених посадах підтверджено записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що надані позивачем довідки видані на тимчасово окупованій території, а тому є неможливим проведення перевірки обґрунтованості її видачі позивачу є безпідставними, оскільки відомості, відображені в довідці, підтверджені записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2018 (справа №583/392/17), від 30.10.2018 (справа №234/3038/17) та від 11.12.2018 (справа №360/1628/17), від 12.04.2021 (справа №235/2925/17).

Таким чином, оскільки відповідачем необґрунтовано відмовлено в зараховуванні до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивача з 22.08.1994 по 19.06.1997, то рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №74 від 01.10.2020 до протоколу по справі №81 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії підлягає скасуванню.

Також, щодо посилань відповідача про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території, не можуть бути взяті до уваги, суд виходить з того, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.10.2018 року у справі № 235/2357/17.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995, заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997, учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997 суд зазначає наступне.

Пунктом 4.1, 4.2, 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно пункту 4.10 Порядку 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Пунктами 3, 14 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженому постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. № 18-1 встановлено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.

Разом з тим, у спірному рішенні від 01.10.2020 №81 відсутня інформація щодо зарахування або не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995, заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997, учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997. Комісією взагалі не досліджувалась доцільність зарахування наведених періодів роботи позивача. Натомість відмовлено у зарахуванні із вказанням підстав щодо неможливості перевірки первинних документів, оскільки довідки видані підприємствами з території, непідконтрольній Українській владі, проте судом вже надано правову оцінку цим юридичним фактам.

Оскільки відповідачем не перевірено заяву про перерахунок пенсії на предмет законності вимоги щодо зарахування до пільгового стажу заявника періодів роботи на Шахті 71 «Індустрія» Державного комітету України по вугільній промисловості гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею з 22.08.1994 по 28.01.1995, заступником головного механіка по стаціонарним установкам з 29.01.1995 по 06.04.1997, учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею з 07.04.1997 по 19.06.1997, суд вважає передчасними вимоги позивача про зобов`язання органу пенсійного фонду зарахувати до пільгового стажу зазначених періодів.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Прийняття рішення про перерахунок пенсії на пільгових умовах належить до повноважень відповідача.

Відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Pedersen and Baadsgaard проти Данії» від 17.12.2004, № 49017/99 зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, що їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2020 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 та додані до неї документи, з урахуванням висновків суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог адміністративного позову з підстав, викладених вище.

В матеріалах справи містяться лише докази сплати позивачем судового збору, отже відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №74 від 01.10.2020 до протоколу по справі №81 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2020 про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 та додані до неї документи, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин