Справа № 400/136/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 серпня 2021 року

Київ

справа №400/136/20

адміністративне провадження №К/9901/24963/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року

у справі №400/136/20

за позовом ОСОБА_1

до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради

третя особа ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради та виконавчого комітету Миколаївської міськради щодо невизнання нечинним рішення №1571 в період з 24 липня 2009 року до 27 вересня 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради та виконавчого комітету Миколаївської міськради щодо невизнання нечинним рішення №551 від 24 березня 2006 року, з 28 листопада 2007 року до цього часу;

- визнати протиправним рішення виконкому Миколаївської міської ради №551 від 24 березня 2006 року;

- визнати протиправними дії Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради з 28 листопада 2007 року щодо надання дозволів на відключення окремих квартир від систем опалення та гарячого водопостачання, і конкретно дозволу, наданого 3-й особі в протоколі від 23 листопада 2013 року №18;

- стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

05 липня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №400/136/20.

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до такої не додано документа про сплату судового збору у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір»

На виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху скаржник надав до суду документ про доплату судового збору.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами пунктів 1-4 частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

В касаційній скарзі позивач посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду:

від 27 лютого 2018 року у справі № 234/1116/16-а, від 04 квітня 2018 року у справі № 826/9835/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 210/2496/15-а(2-а/210/14/16) та від 05 листопада 2020 року у справі №229/4116/17, в яких зазначено, що відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води можливо лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень;

від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17 та від 24 березня 2020 року у справі №818/607/17, в яких зазначено, що психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про наявність обставин, з якими законодавець обумовлює здійснення касаційного перегляду рішення суду.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334, 338 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №400/136/20.

Витребувати з Миколаївського окружного адміністративного суду справу №400/136/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Я. О. Берназюк

Н. В. Коваленко