Справа № 415/2032/21
Суддя: Корнєєва В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16.08.2021 415/2032/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Голомідовій К.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Лисянським Павлом Леонідовичем, до Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 147834 від 18.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Лисичанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах адвокатом Лисянським Павлом Леонідовичем, до Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 147834 від 18.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що постановою начальника групи ІПК віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за те, що 18.03.2021 року о 23 годині 00 хвилин під час прикордонного контролю був встановлений факт незаконного перетину Державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації 18.03.2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державний кордон «Успенка» Донецької області. Позивач та її представник вважають, що винесена постанова є незаконною, оскільки під час її складання Охримова І.С. в порушення вимог ст. 268 КУпАП не надала ОСОБА_1 скористатися юридичною допомогою адвоката, також особу не було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КУпАП, хоча ОСОБА_1 під час складання постанови заявляла клопотання про надання їй безоплатної правової допомоги та відкладення розгляду справи до прибуття адвоката або іншого фахівця у галузі права. Представник позивача також зазначає, що ОСОБА_1 поїхала на підконтрольну територію Уряду України з метою отримання медичної допомоги та проходження комплексного медичного обстеження, а також задля того, щоб передати кошти своїм родичам, які опинилися в скрутному становищі та не мають можливості оплатити собі медичне лікування, а в зв`язку з тим, що поштове сполучення не здійснюється та установи, які здійснюють грошові перекази, офіційно не працюють на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 не мала іншої можливості приїхати до родичів, щоб допомогти їм. Окрім того, у позивача погіршився стан здоров`я, через що вона вирішила пройти медичне обстеження на підконтрольній уряду України території, оскільки за місцем її проживання неможливо наразі отримати кваліфіковану медичну допомогу. Представник позивача також вказує, що постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року та наказом Командувача Об`єднаних Сил № 207 від 15.03.2020 року виїзд з тимчасово окупованих територій Луганської та Донецької областей був обмежений в зв`язку з введенням дій, направлених на боротьбу проти пандемії коронавірусу. Окрім того, представники окупаційних адміністрацій заборонили виїзд на підконтрольну українському уряду територію через діючі КПВВ в Луганській та Донецькій областях, тобто позивач була позбавлена можливості іншим чином потрапити до підконтрольної території, хоча неодноразово зверталася до представників окупаційної влади з вимогою пропустити її в зв`язку з необхідністю проходження лікування, але через неотримання дозволу вимушена була 18.03.2021 року здійснити перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через пункт пропуску «Успенка» Донецької області. Позивач вважає, що посадовою особою при винесенні постанови було порушено її права, не надано права скористатися правовою допомогою, остання просила скасувати спірну постанову начальника групи ІПК віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса старшого лейтенанта Охримової Ірини Сергіївни щодо оскарження постанови № 147834 від 18.03.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.04.2021 року за зазначеним позовом було відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі і вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ст. 68 Конституції України встановлено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Представник відповідача зазначає, що позивачем було порушено вимоги п. 3 ст. 288 КУпАП, а саме позивачем не було оскаржено постанову до органу, який виніс постанову. Окрім того, представник відповідача зазначає, що 18 березня 2021 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували визначені КПВВ, про що наявна інформація в Інтернет-виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, а також 15 та 19 березня 2021 року окупаційною владою ТОТ України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Новотроїцьке» та «Станиця Луганська» з 08:00 до 16:00 години, про роботу яких та кількість осіб,які здійснили виїзд з ТОТ України у Донецькій та Луганській областях і в`їзд до таких територій у визначеному КПВВ постійно інформують в Інтернет-виданнях та на сторінках у соціальних мережах Операції об`єднаних сил, сайтах Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів, у зв`язку з чим позивач мала фізичну можливість в законний спосіб здійснити виїзд з ТОТ України. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації пояснила, що 18.03.2021 року здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово не працюючий пункт пропуску через державний кордон України в районі н.п. Успенка (ТОТ України), на напрямку н.п. Успенка (ТОТ України) - н.п. Матвєєв Курган (РФ). Тобто своїми діями ОСОБА_1 порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815. При наданні пояснень позивач не висловлювала будь-яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надала будь-яких документів, які могли б звільнити її від адміністративної відповідальності або пом`якшити таку відповідальність. Факт порушення порядку виїзду з ТОТ України та в`їзду до неї доведено витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», який є в матеріалах справи, відповідно до якого відсутні дані офіційного в`їзду/виїзду на територію України через працюючий КПВВ. Окрім того, представник відповідача зазначає, що в матеріалах справи наявне пояснення позивача, написане нею власноруч, в яких вона підтвердила дані, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначила, що під час виїзду з ТОТ України до РФ заходи оформлення виїзду з ТОТ до РФ представниками Державної прикордонної служби України не здійснювалися, намагання здійснити виїзд з ТОТ України встановленим порядком не підтвердила, скоєння правопорушення та стягнення, яке на неї накладається, не оспорює. Також в матеріалах справи наявний рапорт прикордонного наряду «Перевірка документів» в ППр «Мілове», в якому зазначено, що під час прикордонного контролю за допомогою підсистеми «Ризик» та опитування було встановлено, що позивач порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України. Окрім того, представник відповідача зауважує, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна заява позивача про доведення до неї права на отримання безоплатної правової допомоги, якою остання відмовляється від правової допомоги та бажає захищати себе самостійно.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням проводити розгляд справи без його участі, від позивача та представника відповідача жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавали.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою начальника ІПК ВІПС (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. про накладення адміністративного стягнення № 147834 від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Із змісту вказаної постанови вбачається, що 18.03.2021 року о 23 годині 00 хвилин під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено вищевказану громадянку України, яка пояснила, що 18.03.2021 року о 18 годині 00 хвилин перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України н.п. Успенка (ТОТ) на напрямку н.п. Успенка (ТОТ) - Матвєєв Курган (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила п.3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого ПКМУ від 17.07.2019 року № 815. При винесенні вказаної постанови уповноваженою особою було взято до уваги той факт, що особа, відносно якої винесено постанову, визнала факт вчинення правопорушення та щиро розкаялася у його вчиненні (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що зазначену постанову було підписано позивачем без жодних зауважень або заперечень.

Позивач в обґрунтування поважності причин порушення порядку виїзду з тимчасово окупованої території України посилається на той факт, що їй терміново потрібно було виїхати до підконтрольної уряду України території з метою проходження медичного обстеження, а також задля передачі грошових коштів родичам, які опинилися в скрутному матеріальному становищі та не мали змоги самостійно в`їхати до тимчасово окупованої території до місця проживання позивача.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог п.п. 3,4 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815 (з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ від 20.11.2019 № 953) в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через режимні зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимогст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.204-2КУпАП, порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначає, що 18 березня 2021 року о 23 годині 00 хвилин вона дійсно здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України на територію Російської Федерації через пункт пропуску «Успенка», а не через контрольні пункти в`їзду-виїзду, перелік яких затверджено наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861 «Про визначення контрольних пунктів в`їзду/виїзду та режиму їх функціонування», тобто підтверджує факт порушення встановленого порядку перетинання лінії розмежування, за що відносно позивача було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Окрім того, зі змісту позовної заяви також вбачається, що позивач вказує на порушення процедури притягнення її до адміністративної відповідальності, а саме того, що особою, яка складала протокол: її було позбавлено процесуального права на захист, не враховано її пояснень під час складання протоколу, не надано доказів на підтвердження вчинення правопорушення, а також викривлення данних щодо визнання ним своєї вини та щирого каяття. Зазначені ствердження позивача спростовуються доказами, наданими відповідачем.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що на день розгляду справи набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" щодо тимчасових підстав незастосування адміністративних стягнень та заходів впливу за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї» (дата набрання чинності - 24 липня 2021 року), яким Розділ II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (Відомості Верховної Ради України, 2020 р., № 16, ст. 100, № 18, ст. 123, № 19, ст. 126; 2021 р., № 5, ст. 39) було доповнено пунктом 4-1 такого змісту: "4-11. Установити, що до громадян України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України, на період дії карантину або на час блокування діяльності контрольних пунктів в`їзду-виїзду не застосовуються адміністративні стягнення та заходи впливу за адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, якщо такі порушення настали з підстав гуманітарного характеру, визначених Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до п. 22-2 Розділу «Особливості в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї на період тимчасового припинення роботи контрольних пунктів в`їзду-виїзду» Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 р. № 815, у разі тимчасового припинення роботи режимної зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду пропуск осіб, транспортних засобів здійснюється невідкладно за наявності таких підстав гуманітарного характеру: 1) з метою возз`єднання сім`ї, зокрема у разі спільної подорожі членів сім`ї за наявності підстав для перетину лінії розмежування хоча б у одного члена сім`ї - інші члени сім`ї також допускаються до перетину лінії розмежування. Перетин дозволяється батькам (одному з батьків), якщо діти перебувають на іншій стороні лінії розмежування; 2) у разі тяжкої хвороби, смерті близьких родичів; 3) у разі необхідності забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення або проходження лікування за наявності тяжких та/або хронічних хвороб (зокрема інсулінозалежного діабету, онкологічних захворювань, потреби в антиретровірусній, протитуберкульозній терапії); 4) у разі виїзду з тимчасово окупованих територій особи, яка має документи, що підтверджують право на постійне чи тимчасове проживання в іншій державі; 5) у разі перетину лінії розмежування дитиною у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, з метою оформлення дитині документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; 6) у разі перетину лінії розмежування особами з метою відвідування закладу освіти для навчання, проходження професійно-практичної підготовки, державної підсумкової атестації (зокрема у формі зовнішнього незалежного оцінювання), кваліфікаційної атестації здобувачів професійної (професійно-технічної) освіти, вступних випробувань, що проводяться з використанням організаційно-технологічних процесів, здійснення зовнішнього незалежного оцінювання, проведення підготовчих заходів до практичної підготовки на виробництві, лабораторних робіт та тренажерних занять, атестації здобувачів вищої освіти та відповідних підготовчих заходів, отримання документів про освіту, участі в освітньому процесі, пов`язаному з освітою дорослих, за умови надання підтвердних документів; 7) у разі повернення особи до місця свого проживання. Пропуск осіб здійснюється один раз протягом періоду дії рішення про тимчасове припинення роботи режимної зони контрольного пункту в`їзду-виїзду; 8) з метою прийняття спадщини; 9) наявність інших випадків, коли є підстава вважати, що ситуація потребує невідкладного перетину особою лінії розмежування у будь-якому напрямку з гуманітарних міркувань або з метою запобігання виникненню загрози життю та здоров`ю особи та/або порушенню її прав (зокрема у разі політичного переслідування особи на тимчасово окупованих територіях).

Таким чином, визначені зазначеним Порядком підстави гуманітарного характеру в`їзду та виїзду з/на тимчасово окуповані території України застосовуються також і в період дії карантину або на час блокування діяльності контрольних пунктів в`їзду-виїзду.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, що діяла на момент виїзду позивача з тимчасово окупованої території України (із змінами, внесеними ПКМУ № 104 від 17.02.2021 року), строк дії карантину, встановленого в країні, було подовжено до 30 квітня 2021 року включно, в подальшому строк дії карантину подовжувався. Таким чином, станом на момент виїзду позивача з тимчасово окупованої території України в країні був продовжений карантин із застосуванням відповідних проти карантинних заходів.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року Конституційний Суд зазначає, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо

неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

З врахуванням вищевикладеного, станом на день розгляду адміністративної справи на період дії карантину в України до громадян України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України, на період дії карантину або на час блокування діяльності контрольних пунктів в`їзду-виїзду не застосовуються адміністративні стягнення та заходи впливу за адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, якщо такі порушення настали з підстав гуманітарного характеру, визначених Кабінетом Міністрів України".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. 58 Конституції України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" щодо тимчасових підстав незастосування адміністративних стягнень та заходів впливу за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї», ст.ст. 9, 14, 86, 158, 160, 163, 255, 295 КАС України, ч.1ст. 204-2, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лисянський Павло Леонідович, до Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є.Пікуса про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 147834 від 18.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІПК ВІПС (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової І.С. про накладення адміністративного стягнення № 147834 від 18 березня 2021 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн., постанову в іншій частині - залишити без змін.

Роз"яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про необхідність дотримання Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 р. № 815 та недопущення вчинення його порушень в подальшому.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Корнєєва

16.08.2021