Справа № 520/7985/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2021 року № 520/7985/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Зеленського М.С.

відповідача і ІІІ особи - Крупської К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ), Третя кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ,01011, ) третя особа: Офіс Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15,м. Київ,01011, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення недоотриманої,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури, Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) , в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) щодо не оформлення належним чином результатів проходження 09.11.2020 першим заступником керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, а також не призначення останньому протягом тривалого часу нових дати, часу та місця складання даного іспиту.

-зобов`язати Третю кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) призначити першому заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_1 нові дату, час та місце складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

-визнати протиправним та скасувати наказ керівника Харківської обласної прокуратури від 15.03.2021 №797к в частині скасування першому заступнику керівника Харківської місцевої прокури №2 Харківської області ОСОБА_1 з 15.03.2021 надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (пункт 3 наказу).

-стягнути з Харківської обласної прокуратури, код СДРПОУ 02910108, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоотриману частину заробітної плати у наслідок скасування надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи з 15.03.2021 у відповідній грошовій сумі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Харківської області (з 11.09.2020 останню перейменовано у Харківську обласну прокуратуру) з 19.06.2008, з 10.12.2019 по теперішній час обіймає посаду першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області.

На виконання діючих норм законодавства прокурором ОСОБА_1 на ім`я Генерального прокурора своєчасно подано заяву від 08.10.2019 встановленого зразка про переведення на посаду в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Перший іспит прокурор ОСОБА_1 успішно склав (87 балів). Кадровою комісією його допущено до II етапу атестації - іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Так, згідно Графіку II етапу атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ОСОБА_1 призначено іспит на 09.11.2020.

За результатами складання вказаного іспиту прокурором ОСОБА_1 отримано 89 балів, що на 4 бали нижче прохідного (93 бали). На вимогу позивача роздруківок питань-відповідей Кадровою комісією не надано, що унеможливило їх перевірку.

З огляду на технічні та інші причини, з метою призначення нової дати складання даного іспиту на підставі п.7 розділу І Порядку №221 прокурор ОСОБА_1 звернувся до Голови Кадрової комісії із відповідною заявою від 10.11.2020.

Електронним листом від 23.11.2020 надісланим з офіційної електронної пошти Кадрової комісії, який зазначено на сайті Офісу, Головою Кадрової комісії позивача повідомлено про те, що останньою прийнято рішення про призначення прокурору ОСОБА_1 нової дати складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (про дату та час буде повідомлено відповідно до Порядку №221).

Позивач зазначив, що на момент розгляду справи повідомлення на веб-сайті Офісу відсутнє, хоча вже з 15.03.2021 утворено окружні прокуратури, а ряду прокурорів призначено нову дату складання іспиту. Вказана бездіяльність є порушенням трудових та майнових прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 .

Також зазначено, що Наказом прокурора Харківської області від 10.12.2019 №2402к одночасно з призначенням ОСОБА_1 на посаду першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області останньому з дня призначення на посаду встановлено надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо - важливої роботи у розмірі 70% посадового окладу.

Разом із цим, наказом керівника Харківської обласної прокуратури від 15.03.2021 №797к ОСОБА_1 безпідставно та протиправно, у порушення його конституційних прав, свобод та законних інтересів позбавлено надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливої роботи, чим порушено гарантії незалежності прокурора.

Позивач не згоден з діями та рішеннями відповідачів, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідачів та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала відзив на позов з обґрунтуванням своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ (далі - Закон № 113-ІХ), який оприлюднено в газеті «Голос України» 24.09.2019 № 182, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Пунктом 6 розділу II Закону № 113-ІХ встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697).

Згідно з п. 7 розділу II Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчіх у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до п. 10 розділу II Закону № 113-ІХ, прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації.

Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком №221,який 03.10.2019 затверджено наказом Генерального прокурора та в установленому порядку 04.10.2019 року оприлюднено на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України.

Пунктом 9 розділу І Порядку передбачено, що атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 цього Порядку.

Згідно з п. 10 розділу І Порядку заява, вказана у п. 9 розділу І цього Порядку, подається Генеральному прокурору прокурорами Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), прокурорами регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних), прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих) до 15 жовтня 2019 року (включно). Заява підписується прокурором особисто.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що вищевказані вимоги позивачем дотримано, ним подано заяву у встановлений строк і за визначеною формою, у зв`язку з чим її допущено до проходження атестації прокурорів.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 221 атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Матеріалами справи підтверджено, що іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки 09.11.2020 позивачем складено не успішно, проте, за результатами розгляду заяви позивача Третьою кадровою комісією прийнято рішення про призначення нової дати складання іспиту.

Судом встановлено, що Наказом Офісу Генерального прокурора № 40 від 17.02.2021 визначено днем початку роботи окружних прокуратур 15 березня 2021 рік.

За приписами п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що наказом керівника Харківської обласної прокуратури від 15.03.2021 №797к першому заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_1 , посаду якого ліквідовано наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №2ш, тимчасово визначено робоче місце в Київській окружній прокуратурі міста Харкова Харківської області, та скасовано з 15.03.2021 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Суд вказує, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 805/3983/17-а, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи охоплюється заробітною платою прокурора, але її встановлення є правом прокурора, для реалізації якого має бути певне об`єктивне підґрунтя.

Тобто, на думку суду, право отримати таку надбавку не може бути безумовним і пов`язуватися лише з фактом перебування на посаді в органі прокуратури.

При визначенні розміру надбавки повинні бути враховані: функціональне навантаження та особистий внесок працівника у загальні результати роботи; термін перебування на займаній посаді; стан дотримання службової та трудової дисципліни; своєчасність і якість виконання завдань та особливих доручень; інтенсивність та напруженість у роботі; рівень ініціативності і творчого підходу до виконання службових обов`язків; складність виконуваної роботи; участь у нормотворчій діяльності, з чого можна зробити висновок, що ця виплата передбачає виконання хоча б певного обсягу роботи.

Отже, позивач, після того, як його посаду (у зв`язку з реорганізацією) ліквідовано, а його як працівника виведено поза штат, не виконував і об`єктивно не міг виконувати функціональних обов`язків за посадою. У такій ситуації відповідач мав обґрунтовані підстави не виплачувати позивачу надбавки за виконання особливо важливої роботи, яку йому було встановлено раніше. Тут не йдеться про вчинення ним винних чи протиправних дій, які б дискредитували його як працівника прокуратури.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи скасована ОСОБА_1 на законних підставах, оскільки останній вважався таким, що не перебував на діючій посаді і не виконував функціональних обов`язків та повноважень заступника керівника.

Встановлення або скасування надбавки є дискреційним повноваженням керівника прокуратури.

Також судом встановлено, що виплату надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не передбачено на даний час ст. 81 Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, суд вважає за необхідним вказати, що скасування надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи не є погіршенням умов оплати працівника, оскільки така виплата є стимулюючою на розсуд керівника, а не обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури , Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення недоотриманої частини заробітної плати - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2021 року.

Суддя Зінченко А.В.