Справа № 357/7115/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/7115/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2021 року представник позивача, за довіреністю у справі - Вдовиченко Андрій Вікторович звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 01.07.2021 року, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 15.06.2021 року отримала від адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради постанову від 11.06.2021 року №265 про притягнення її до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягненню виді штрафу в розмірі 850 грн. Позивач вважає постанову такою, що ухвалена з грубим порушенням норм адміністративного законодавства, а також її конституційних прав, що вплинуло на прийняте рішення, яке ґрунтується на обставинах, що не відповідають дійсності. Відповідач розглянув адміністративний матеріал - протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 552298, складений 21.05.2021 року старшим дільничним офіцером поліції РУП капітаном Степаненко Максимом Валентиновичем за ст. 183 КУпАП за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб» та на його підставі була прийнята оскаржувана постанова. Вважає, що ОСОБА_2 до заповнення протоколу підійшов формально та поверхнево, не відобразив всі необхідні та передбачені законодавством відомості (інформацію), не вказав суть порушення та докази на доведення такого. Протокол не містить повну назву посади особи, яка його склала,в протоколі не вказано свідків, понятих, присутніх при його складанні. Також, в протоколі відсутня інформація про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 чи відмітки про відмову позивача від підпису про ознайомлення з її правами та обов`язками, не було роз`яснено її права, передбачені ст.63 Конституції України, про надання їй правової допомоги тощо. В протоколі не заповнено реквізити щодо дати і часу здійснення його розгляду відповідачем, не вказано безпосередньо імен, посад та звань поліцейських, які 09.05.2021 року прибули на виклик; відсутні безпосередні їх свідчення щодо фактичних обставин виклику на телефонну лінію «102» та їх прибуття на такий виклик. Також, протокол складено 21 травня 2021 року про події, які мали місце 09.05.2021 року, тобто через 12 (дванадцять) діб, що, вважає, грубим порушенням вимог статті 254 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення в двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому, при складанні протоколу від 21.05.2021 року не дотримані наведені вище вимоги КУпАП. Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справу про накладення адміністративного стягнення розглянуто без участі позивача; без надсилання ОСОБА_1 заздалегідь письмової повістки (повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 статті 277-2 КУпАП). Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Однак, будь-яких доказів отримання згаданого повідомлення позивачем матеріали справи не містять. Отже, відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення без доказів належного сповіщення позивача про час і місце її розгляду, що позбавило її можливості скористатися правами, визначеними частиною першою ст. 268 КУпАП під час розгляду справи. Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що під час відсутності особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення, останню може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Більше того, відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення без перевірки правильності складення протоколу від 21.05.2021року. В протоколі зазначено інформацію про те, що позивачем 09.05.2021 року здійснено неправдивий виклик спеціальних служб. Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП). Як в протоколі від 21.05.2021 року, так і в постанові від 11.06.2021 року відсутні будь-які докази, які б прямо підтверджували умисел ОСОБА_1 та факт порушення вимог ст. 183 КУпАП. Позивач вказала правдиву інформацію, а тому у неї не було прямого умислу безпідставного виклику працівників поліції. ОСОБА_1 викликала поліцію з метою повідомити про вчинене порушення її прав та законних інтересів з боку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя села Новофастів Погребищенського району Вінницької області, який протиправно оформив на позивача онлайн-кредит та отримав кошти, які витратив на власний розсуд, маючи поточні невиконані зобов`язання за аліментами в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, перед своїм неповнолітнім сином, про що свідчить наявність судового рішення від 10.05.2018 року Погребищенського районного суду Вінницької області. Отже, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП. Позивач не бажала даремного виїзду на місце виклик/ працівників поліції, а бажала отримати захист, оскільки мали місце події та обставини викладені нею у заяві від 09.05.2021року до начальника Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області полковника поліції Михайлу Пелеху. Також, зміст заяви від 09.05.2021 року вказує на те, що органам поліції була відома особа позивача із 09.05.2021 року та її місце проживання, а отже вони не були позбавлені можливості дотриматися строків, передбачених статтею 254 КУпАП на складання протоколу. Органи поліції 09.05.2021 року по суті справи не розібрались та протиправно, постфактум 21.05.2021 року склали протокол щодо ОСОБА_1 . З викладеного вбачається, що представники органів поліції не мали законних підстав складати протокол від 21.05.2021 року, не опитали ОСОБА_3 щодо обставин справи, його бачення подій та причин виклику наряду поліції. Органи поліції на місці пригоди за викликом про конфлікт помилково прийняли рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Крім того, як було вже зазначено, події, про які повідомила позивач, викликаючи поліцію, мали місце, був конфлікт із ОСОБА_3 , а відповідач, в подальшому, взяв за основу свого рішення незаконний протокол від 21.05.2021року. При складанні протоколу про адміністративне порушення, працівником поліції повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується особа, в іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності. Так, єдиним доказом (не належним та не достовірним, на думку ОСОБА_1 ) вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення з боку позивача щодо завідомо неправдивого виклику поліції. Оскаржувана постанова не містить опису обставин, встановлених відповідачем при розгляді справи; також відсутні відомості про кількість осіб (голосів), які (проголосували) наданого за призначення позивачу адміністративного стягнення; в постанові від 11.06.2021року не вказано про наявність кворуму. Тому, просив визнати протиправною та скасувати постанову №265 від 11.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

26.07.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

13.08.2021 року представник відповідача, за довіреністю у справі - Донченко В.О., подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ознайомившись із адміністративним позовом ОСОБА_1 , виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Так, 11.06.2021 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради винесено постанову №265 про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП, яке полягає в тому що 09.05.2021 року о 21 годині 31 хвилина перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради було досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 21.05.2021 року серія ВАБ № 552298, рапорт, заява та пояснення ОСОБА_1 . Згідно протоколу від 21.05.2021 року серія ВАБ № 552298 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП 09.05.2021 року близько 21:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що наглядно знайомий взяв на її ім`я кредит, хоча дані грошові кошти вона взяла самостійно та витратила на алкоголь та сигарети. Підставою для складення протоколу від 21.05.2021 року серії ВАБ № 552298 є здійснення громадянкою ОСОБА_1 завідомо неправдивого виклику працівників поліції. Відповідно до статті 17 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-ХІ, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те особою. Отже, враховуючи вищевикладені правові норми та фактичні обставини справи, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради винесла постанову від 11.06.2021 року № 265 про накладення адміністративного стягнення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, що складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою. Враховуючи вище викладене, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесла постанову від 11.06.2021 року № 265 про накладення адміністративного стягнення на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з дотримання вимог ст. 245, 246, 251, 252 КУпАП та Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09березня 1988року № 5540-ХІ.Крім цього, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 про дату, час та місце засідання адміністративної комісії виконавчого комітету міської ради була повідомлена у визначені статтею 277-2 КУпАП строки. Враховуючи вище викладене, та керуючись вимогами чинного законодавства, постанова від 11.06.2021 року № 265 про накладення адміністративного стягнення винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, є законною та обґрунтованою. В свою чергу, позивачем не додано жодних належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів, що підтверджують незаконність, безпідставність винесення постанови від 11.06.2021 року № 265 про накладення адміністративного стягнення, а також не надано доказів, що вказують на відсутність складу правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП в діях громадянки ОСОБА_1 . Викладені позивачем в адміністративному позові обставини та подані докази, жодним чином не доводять протиправність та безпідставність винесення адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області постанови від 11.06.2021 року № 265 про накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з вищевикладеним виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 не визнає та просить відмовити в його задоволенні повністю.

17.08.2021 року представник позивача, за довіреністю у справі - Вдовиченко Андрій Вікторович, подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що зміст відзиву зводиться до цитування норм КУпАП, відповідачем не спростовано порушення строку складання органами поліції Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 552298, складений 21.05.2021 року старшим дільничним офіцером поліції РУП капітаном Степаненко М.В. за ст. 183 КУпАП. Стороною відповідача у відзиві не наведено будь-яких доказів, які б прямо підтверджували умисел ОСОБА_1 та факт порушення нею вимог ст. 183 КУпАП. Додані до відзиву копії протоколу від 21.05.2021 року, пояснення від 13.05.2021року, заяви від 09.05.2021 року та рапорту від 09.05.2021 року не спростовують позицію сторони позивача щодо фактичних обставин справи. Надані до відзиву розписка із фіскальним чеком до листа № 578 (без опису вмісту такого листа), відомості Укрпошти про рух листа №578 жодним чином не підтверджують факт дотримання відповідачем вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП щодо своєчасного надсилання ОСОБА_1 повістки про час і дату розгляду відповідачем протоколу від 21.05.2021року, в силу відсутності опису вкладення до вищезазначеного листа. Також, важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення. Копії доданих до відзиву матеріалів та «документів» відповідача не засвідчені належним чином, так як не містять підпису належної та уповноваженої на те особи відповідача (із зазначенням дати посвідчення копії на їх відповідність оригіналу).

Представник позивача, за довіреністю у справі - Вдовиченко А.В., у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив визнати протиправною і скасувати постанову № 265 від 11.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивача за рахунок відповідача.

Представник відповідача виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі - Донченко В.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється інвалідом третьої групи з 01.04.2019 року - довічно, їй рекомендовано лікування у психіатра та сімейного лікаря, у період з 29.08.2018 року по 09.10.2018 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ КОР «ОПНМО» та на диспансерному психіатричному обліку у вказаному закладі вона не перебуває, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.17,41-47).

З матеріалів справи (а.с. 15,56) вбачається, що 21.05.2021 року інспектором ДОП Білоцерківського РУП капітаном поліції Степаненко Максимом Валентиновичем відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №552298 за ст. 183 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 09.05.2021 року близько 21:30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонувала на лінію «102» та повідомила, що наглядно знайомий взяв на її ім`я кредит, хоча дані грошові кошти вона взяла самостійно та витратила на алкоголь та сигарети, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі не вказано свідків, присутніх при його складанні, не вказано дату і час здійснення його розгляду виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради, не вказано безпосередньо імен, посад та звань поліцейських, які 09.05.2021 року прибули на виклик, відсутні безпосередні їх свідчення щодо фактичних обставин виклику на телефонну лінію «102» та їх прибуття на такий виклик.

Також, протокол складено 21.05.2021 року про події, які мали місце 09.05.2021 року, тобто через 12 (дванадцять) діб в порушення вимог ст. 254 КУпАП, враховуючи, що один примірник протоколу було вручено ОСОБА_1 21.05.2021 року та до протоколу додано пояснення ОСОБА_1 від 09.05.2021 року та від 13.05.2021 року (а.с. 16, 60,61), що підтверджує виявлення особи, яка вчинила правопорушення у момент його вчинення.

11.06.2021 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову №265 про накладення адміністративного стягнення (а.с. 14, 54), з якої вбачається, що ОСОБА_1 09.05.2021 року о 21 годині 31 хвилина перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. Вказаною постановою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За приписами ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 цього Кодексу.

Тобто, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за завідомо неправдивий виклик поліції.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09.05.2021 року викликала працівників поліції, шляхом повідомлення служби «102», оскільки 09.05.2021 року о 21 год. 29 хв. гр. ОСОБА_4 погрожував їй, що підтверджується рапортом помічника чергового СРПП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Муковоза О.О. (а.с. 57), тим самим була переконана, що діє в передбаченому законом порядку та вказала правдиву інформацію, а тому у неї не було прямого умислу безпідставного виклику працівників поліції, адже викликала поліцію з метою повідомлення про вчинене порушення її прав та законних інтересів з боку ОСОБА_3 , який проживає в селі Новофастів Вінницької області, працює будівельником в м. Біла Церква, оформив на неї онлайн-кредит в розмірі 2200 грн. та своєчасно його не повернув, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 09.05.2021 року та пояснень від 13.05.2021 року (а.с. 16, 60, 61).

Таким чином, з вказаних доказів вбачається, що відповідач, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії «102», тобто не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Крім того, за змістом п. 3 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Однак, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради допустила порушення прав позивача на захист, тобто на участь у розгляді адміністративної справи, не повідомивши її належним чином про час розгляду справи.

Так, представником відповідача було надано до суду розписку, з якої вбачається, що повістку ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії, яке відбудеться 11.06.2021 року, було направлено засобами поштового зв`язку 04.06.2021 року, що підтверджується чеком та відстеженням пересилання поштового відправлення (а.с. 55, 58, 59).

Однак, надані відповідачем докази належного сповіщення позивача про розгляд справи, суд оцінює критично, оскільки, обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, особисто повідомлена про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи, шляхом вручення повістки.

Тому, такі процесуальні порушення при розгляді адміністративної справи свідчать про те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки повідомлення особи, яка притягується до відповідальності, має на меті забезпечення участі такої особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення її прав при накладенні адміністративного стягнення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 34).

Щодо відшкодування витрат позивача на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Представник позивача, за довіреністю у справі - Вдовиченко Андрій Вікторович на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу (правову) допомогу та їх відшкодування надав: копію договору про надання правової допомоги №01/1106/2021 від 11.06.2021 року, розрахунок витраченого часу до договору про надання правової допомоги №01/1106/2021 від 11.06.2021 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 19.06.2021 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18-20).

Разом з тим, суд критично оцінює зазначені доводи та докази, оскільки договір про надання правової допомоги №01/1106/2021 від 11.06.2021 року укладений позивачем із фізичною особою - Вдовиченко Андрієм Вікторовичем щодо надання послуг, а нормами КАС передбачено відшкодування понесених витрат на правничу (правову) допомогу виконаних саме адвокатом. Крім того, довіреність від 24.04.2021 року посвідчена приватним нотаріусам Білоцерківського районного нотаріального округу Римаренком Ю.В., зареєстрована у реєстрі за № 274 ( а.с.21), не містить умов щодо сплати ОСОБА_1 на користь Вдовиченка А.В. коштів за представлення її інтересів у суді.

Таким чином, вказані витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України,ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 246,255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 7, 33, ст.188-6, 230-1, 245, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області (, місцезнаходження: Київська область, м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 15), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради від 11.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

У відшкодуванні витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 18.08.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко