Справа № 766/8639/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

16 серпня 2021 р. м. ХерсонСправа № 766/8639/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді: Ковбій О.В.,

розглянувши надані позивачами на усунення недоліків документи в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачі звернулися до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаним адміністративним позовом, у якому просять:

- визнати протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 та у 2021 роках у розмірі 1390 грн та 1491 грн відповідно;

- зобов`язати Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум цієї допомоги.

Ухвалою зазначеного суду від 28.05.2021 року справу передано до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 09.08.2021 року позовну заяву залишено без руху для надання можливості позивачу звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення з позовними вимогами про визнання протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році.

11.08.2021 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачами подано заяву про усунення недоліків.

Стосовно обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами, суд зазначає наступне.

Так, позивачем подано заяву про усунення недоліків позову, в якій вказано, що строк звернення до суду підлягає обчисленню з дати отримання листа - відповіді Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 22.03.2021 року, яким відповідач відмовив у виплаті позивачу суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік в бажаному ним розмірі.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого клопотання позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для визначення дати з якого слід починати обрахунок місячного строку звернення до суду слід визначити дату з якої позивач дізнався про порушення свого права.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд, як і в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, зазначає, що виплата допомоги до 5 травня є періодичним платежем, який виплачується щорічно, а отже, особа, отримуючи їх, є обізнаною щодо їх розміру і в разі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які, на її думку, стали підставою для заниження розміру отримуваної нею допомоги.

Так, згідно з статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.

Ця позиція аналогічна висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Також, висновки суду щодо необхідності застосування до спірних правовідносин шестимісячного строку звернення до суду узгоджується в відповідній частині з висновками Верховного Суду в постанові від 18.11.2020 року по справі №380/5202/20.

Тобто перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом в частині позовних вимог, що стосуються 2020 року слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога, а не з дати отримання листів Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат №01-4/1105 та 01-4/1106 від 22.03.2021 року, якими відповідач відмовив у виплаті позивачам суми щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік в бажаному ними розмірі.

Додатково суд звертає увагу, що в згаданій судом справі Верховного Суду предметом дослідження також було й посилання позивача на те, що строк не пропущено, оскільки про порушення прав особа дізналась після отримання листа управління соціальної політики.

З цього приводу суд вказав, що виходячи з того, що отримавши разову грошову допомогу до 5 травня, позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. При цьому, 30 вересня - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Наведені висновки Верховного Суду, мають бути справедливо застосовані й в даній справі, враховуючи релевантність спірних правовідносин та обґрунтування позивача.

З цього слідує, що про порушення прав позивачу було відомо, з 30 вересня 2020 року, а з позовом він звернувся до суду 27.05.2021 року, тобто з пропуском встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку.

Твердження позивачів про те, що ними не пропущено строк звернення до суду через те, що Великою Палатою Верховного Суду в зразковій справі №440/2722/20 розглянуто позов з аналогічних правовідносин без таких висновків, суд вважає помилковим в силу наступного.

Так, в справі на яку посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачу виплачено одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3640 грн 7 квітня 2020 року.

З позовом особа звернулась до суду 27.05.2020 року, тобто через місяць. Очевидним є те, що в даному випадку шестимісячний строк не пропущено.

Натомість, в даному випадку, позивачі звернулись до суду 27.05.2021 року, тобто, навіть за умови обрахунку строку з 30.09.2020 року, як з останньої дати, в яку позивач міг сподіватись на отримання спірної виплати, шестимісячний строк позивачами пропущено.

З огляду на викладене, обставини зразкової справи №440/2722/21 в частині щодо строків звернення до суду, не є аналогічними обставинам даної справи, оскільки в зразковій позивач реалізував своє право на звернення до суду в межах шестимісячного строку, тоді як в даній справі строк пропущено.

Щодо посилання позивачів на правову позицію Верховного Суду, наведену в постанові від 19.06.2018 року в справі №646/6250/17, суд зазначає, що висновком в даній справі є право особи на звернення з позовом про виплату пенсії без обмеження строком. Вказані висновки сформовані в результаті аналізу судом касаційної інстанції, приписів КАС України в сукупності з положеннями 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та базується, зокрема, на тому, що застосування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції), має наслідком неможливість реалізувати передбачене частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час та компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком.

Натомість, в даному конкретному випадку, приписів закону аналогічних за суттю приписам ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відносно допомоги до 5 травня не існує, а тому посилання позивачів на висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 19.06.2018 року в справі №646/6250/17 є помилковими. Крім того, висновку суду касаційної інстанції актуальні лише за умови релевантності обставин справи, яка розглядалась Верховним Судом обставинам справи в якій особа посилається на такі висновки. В даному ж випадку предмет спору в означених справах як і склад учасників різні, що додатково свідчить про помилковість посилання позивачів на висновки справи №646/6250/17.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачами не вказано жодної обставини, яка об`єктивно унеможливила б його звернення до суду за захистом своїх прав протягом визначеного законом строку в шість місяців.

Водночас, вказані позивачем причини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не носять ознак об`єктивності та непереборності.

Позивачем не вказано обставин, що заважали його зверненню до суду, а лише наведена правова позиція з приводу того, що строк звернення до суду має обраховуватись з дати отримання ним відмови органу соціального захисту.

Таким чином, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу .

Тому, з наведених вище обґрунтувань, суд визнає неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду викладені позивачем в заяві від 31.05.2021 року та застосовує наслідки, передбачені ч. 2 ст. 123 КАС України у вигляді повернення позовної заяви позивачу в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році у розмірі 1390 грн, зобов`язання Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум цієї допомоги.

В іншій частині позовних вимог провадження у справі підлягає відкриттю.

Керуючись ст.ст.169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у 2020 році у розмірі 1390 грн, зобов`язання Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум цієї допомоги повернути позивачам.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Суддя О.В. Ковбій