Справа № 420/13978/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13978/20

Категорія: 111020300

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості:

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 153185,35 гривень на бюджетний рахунок UA0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район;

по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 12751,28 гривень на бюджетний рахунок UA 0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11011001, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість фізичної особи платника податку ОСОБА_1 перед бюджетом складає 165936,63 гривень.

Вищевказана заборгованість виникла у результаті проведення податковим органом документальної позапланової невиїзної перевірки зі сплати ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування та військового збору. Винесена на адресу податку ОСОБА_1 вимога про сплату боргу (недоїмки) наразі набула статусу узгодженої.

У добровільному порядку податку ОСОБА_1 узгоджені податкові зобов`язання не сплачує. Контролюючим органом, у свою чергу, було здійснено всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості, однак, вищевказані дії Головного управління ДПС в Одеській області не призвели до повного погашення податкового боргу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 153185,35 гривень на бюджетний рахунок UA0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 12751,28 гривень на бюджетний рахунок UA 0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11011001, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму податкової заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 153185,35 (сто п`ятдесят три тисячі сто вісімдесят п`ять гривень тридцять п`ять копійок) гривень на бюджетний рахунок UA0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11010500, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район.

Стягнуто з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму податкової заборгованості по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 12751,28 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят одну гривню двадцять вісім копійок) гривень на бюджетний рахунок UA 0015009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, КБК 11011001, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі/Суворовський район.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що будь-яких документів від податкового органу вона не отримувала, в тому числі податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги про сплату боргу. При цьому зазначено, що з матеріалів справи не встановлено, що кредитором було анульовано саме кредит або тіло кредиту, а не нараховані відсотки або штрафні санкції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з розрахунку податкового боргу фізичної особи-платника ОСОБА_1 вбачається, що за останньою обліковується податковий борг у загальній сумі 165936,63 гривень.

Вищевказана заборгованість виникла з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у зв`язку з проведенням Головним управлінням ДПС в Одеській області документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку до бюджету за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт №00011/15-32-33-07/ НОМЕР_1 від 09 січня 2020 року (а.с.8-15) та винесено податкові повідомлення-рішення №, №, № від 13.02.2020 року (а.с.20-21).

Акт перевірки та податкові повідомлення-рішення надсилались Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу реєстрації ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, однак повернулись на адресу контролюючого органу з відміткою поштового зв`язку про неможливість вручення "за закінченням встановленого терміну зберігання".

У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 грошових зобов`язань, контролюючим органом сформовано та направлено рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації фізичної особи податкову вимогу форми "Ф" №239052-51 від 21 липня 2020 року, яка повернулась на адресу контролюючого органу з відміткою поштового зв`язку про неможливість вручення "за закінченням встановленого терміну зберігання" .

Відповідно до довідки Головного управління ДПС в Одеській області, інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 за останньою обліковується податкова заборгованість на загальну суму 165936,63 гривень.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС в Одеській області звернулось до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доказів погашення податкового боргу до суду не надано, а податкове зобов`язання є узгодженим, а тому прийшов до висновку, що позов Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а податковий борг підлягає стягненню.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування в даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, тощо.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу (підпункт 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Системний аналіз зазначених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що податкове законодавство визначає включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, отриманого як додаткове благо, та фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Положеннями п. 54.1 п. 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст.57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.

Відповідні заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як того вимагає частина друга статті 19 Конституції України, якою встановлені критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ПК України).

Відповідно до п.п.95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 ПК України).

Отже, Податковим кодексом України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.

Судом встановлено, що відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 ПК України, податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу про сплату боргу за податковою адресою, однак, з незалежних від контролюючого органу причин така податкова вимога була повернута на адресу контролюючого органу.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.3 статті 42 ПК України визначено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

В поданій апеляційні скарзі апелянт посилалась на те, що вона не отримувала акту перевірки, податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, так як вона з середини лютого по середину грудня кожного року постійно проживає у Київській області, Сквирському районі с. Улянівки, а тому вважає, що поданий Головним управлінням позов не підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно п. 70.7 ст. 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу II Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Пунктом 2 цього Положення визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Це Положення регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Вказаним положенням визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення. Так, астановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання.

Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою Заяви за формою № 5ДР або Заяви за формою № 5ДРП до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання). У разі звернення до будь-якого контролюючого органу строк внесення змін до Державного реєстру може бути продовжено до п`яти робочих днів.

В свою чергу, згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.

В свою чергу, в даному випадку докази повідомлення відповідачем податкових органів про зміну податкової адреси відсутні.

З огляду на зазначене вимога про сплату боргу надсилалась Головним управлінням відповідачу за останньою відомою податковою адресою: АДРЕСА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Невручення в даному випадку відповідачу податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відбулось з незалежних від податкового органу причин, та згідно п. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України та документи вважаються належним чином врученими.

Водночас жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка тощо) щодо вручення податкової вимоги. Таким чином, зазначений висновок суду апеляційної інстанції не ґрунтується на жодній нормі законодавства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 140/30/20.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача щодо причин неотримання ним податкових повідомлень - рішень та податкової вимоги (непроживання за місцем реєстрації) та підстав для нарахування податкових зобов`язань, могли б бути зазначені у зверненні до адміністративного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги та підставами для обгрунтування відповідного позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.10.2020 року у справі № 813/3922/17

При цьому доводи апелянта, що з матеріалів справи не вбачається, що кредитором було анульовано саме кредит або тіло кредиту, а не нараховані відсотки або штрафні санкції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами, а матеріали справи таких доказів не містять. При цьому, матеріалами справи, зокрема довідкою-розрахунком та інтегрованою карткою платника податків підтверджено наявність податкової заборгованості.

Поряд з вищевикладеним, колегія суддів звертає увагу, що доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відповідачем до суду не надано, у матеріалах судової справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 , нарахованих контролюючим органом податкових зобов`язань.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно дотримання Головним управлінням ДПС в Одеській області, визначених Податковим кодексом України умов, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу, та відповідно, про наявність підстав для задоволення поданого позову та стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують

Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 313, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 18 серпня 2021 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова