Справа № 175/839/21
Суддя: Озерянська Ж. М.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/839/21
Провадження № 2-а/175/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Сайгак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 16 лютого 2021 року інспектором ВБДР Управління Патрульної Поліції в Вінницькій області старшим лейтенантом Департаменту патрульної поліції Апостоловим В. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДП18 №842535.

Як зазначено в постанові, 16 лютого 2021 року о 16 год. 56 хв. по вулиці Брацлавська позивач керував автобусом за маршрутом «Кривий Ріг-Вінниця», що використовується з надання послуг з перевезення пасажирів, без погодженого паспорту (схеми) маршруту, чим на думку відповідача, порушив вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КпАП України. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 340 грн.

Позивач вважає, що постанова має бути скасована, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КпАП України закрите, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини, які викладені відповідачем в оскаржуваній постанові щодо здійснення ним перевезення пасажирів без погодженого з поліцією паспорту маршруту перевезень пасажирів не відповідає дійсності та згідно з Заком України «Про дорожній рух», а саме ч.2 ст.16 водій автобусного маршруту регулярних перевезень при виконанні своїх обов`язків щодо перевезення пасажирів не зобов`язаний мати при собі паспорту маршруту та його пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті у сфері безпеки дорожнього руху. Отже, на думку позивача, у відповідача відсутні законні підстави для винесення постанови, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КПАП України.

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів його вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі просить закрити.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача до суду надіслала відзив на позовну заяву та заяву з проханням розглянути справу без їх участі.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром відправки рекомендованих листів та рекомендованим повідомлення, яке повернулося до суду з відміткою в отриманні.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 842535 від 16 лютого 2021 року, складену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом Апостоловим В., протиправною у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не ґрунтується на жодному доказі, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Відповідачем до суду 08 червня 2021 року надіслано відзив на позовну заяву, згідно з яким вважають постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною у зв`язку з чим просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, судом встановлено, що постановою інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Вінницькій області старшим лейтенантом Апостоловим В. серії ДП18 № 842535 від 16 лютого 2021 року позивача було визнано винним у порушенні Закону Країни «Про дорожній рух», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 16 лютого 2021 року о 16-56 год. по вулиці Брацлавська за маршрутом «Кривий Ріг-Вінниця» ОСОБА_1 керував автобусом, що використовується з надання послуг перевезення пасажирів, без погодженого паспорту (схеми) маршруту, чим порушив Закон України «Про дорожній рух».

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи(посвідчення).

Згідно п.2.4. (А), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пуктом 2.13 Порядку №278 передбачено, Затвердження паспорта діючого що затвердження паспорта автобусного м маршруту регулярних перевезень здійснюється перевізником; затвердження паспорта автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень (додаток 2) здійснюється замовником послуг за погодженням з організатором перевезень на відповідній території (у частині маршруту та графіка руху); затвердження паспорта нового автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 3) здійснюється організатором перевезень на відповідній території.

Згідно п.3.2 Порядку №278 у разі відкриття нового регулярного автобусного маршруту загального користування розроблення матеріалів для паспорта маршруту забезпечує відповідний організатор перевезень.

Згідно п. 3.4. Порядку №278, підрозділи Державтоінспекції розглядають протягом 30 днів та в цей самий строк погоджують паспорти маршрутів (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) за умови дотримання вимог безпеки перевезень або надають обґрунтовану письмову відповідь із зазначенням причин відмови в погодженні, а тому суд доходить висновку, що у виконання вимог законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» на маршрут м. Кривий Ріг м. Вінниця в 2013 році погодив паспорт №0301-13 від 06 березня 2013 року з органом УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та затверджений 08 квітня 2014 року головою Укртрансінспекції, а отже, обставини, які викладені відповідачем в оскаржуваній постанові щодо здійснення ОСОБА_1 перевезень пасажирів без погодженого з поліцією паспорту маршруту регулярних перевезень пасажирів не відповідають дійсності.

Крім того, у відповідності до вимог ч.2 ст.140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктами правопорушень пер6дбачених ч.2 ст.140 КУпАП можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт, тобто погодження з уповноваженими підрозділами Національної поліції, зокрема здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування покладається на посадових осіб підприємства а не на водія маршрутного транспортного засобу, а отже суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях останнього ознак правопорушення, за яке законом передбачена адміністративна відповідальність, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №842535 від 16 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №842535 від 16 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ДП 18 №842535 від 16 лютого 2021 року постановлену інспектором ВБДР УПП в Вінницькій області Апостолом В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення .У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.М. Озерянська