Справа № 522/15399/21
Суддя: Косіцина В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/375/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Косіциної В.В.,

за участю секретаря судових засідань Пашковського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2021 року до суду надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Мотивують вимоги тим, що громадянин Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно перебуває на території України. Документи, що підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. ГУДМС в Одеській області прийнято рішення, яким відповідача зобов`язано покинути територію України у термін до 31.07.2020 року включно. В зазначений термін відповідач не виконав рішення. 16.08.2021 року він був повторно виявлений та затриманий, після чого вони звернулись до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та в призначений розгляд справи.

Представник позивача підтримав подану позовну заяву та наполягав на її задоволенні.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення вказаної заяви. При цьому, відповідач не заперечував факт нелегального знаходження в Україні. Підтвердив, що в Пакистані йому нічого не загрожує і проживає в Україні з жінкою, проте не перебуває з нею в зареєстрованому шлюбі.

Судом встановлені наступні обставини.

02.07.2020 працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, спільно із співробітниками УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області та АДПСУ в Одеській області було виявлено за адресою: промринок «7 км», смт. Авангард, Овідіопольський р-н., Одеська обл. та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області, громадянина Пакистану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перевіркою іноземця було встановлено, що відповідач порушив правила перебування іноземців в Україні - а саме проживає на території України без документів на право проживання.

Як стверджує відповідач, він прибув до України у 2013 році, кордон перетнув нелегально, поза пунктом пропуску з Російської Федерації через Луганську ділянку кордону, паспортного документа не має. Метою прибуття назвав працевлаштування та проживання на території України.

Починаючи з 29.05.2014 на обліку управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області перебуває громадянин Пакистану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач звертався із заявою про визнання біженцем, або собою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС України в Одеській області. Вперше звернувся 29.05.2014. Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2014 № 118 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. У зв`язку із уникненням відповідача та неможливості проведення процедури Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 09.06.2015 № 104 призупинено розгляд заяви відповідача.

Вдруге відповідач звернувся із заявою 21.06.2016 та Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 07.07.2016 № 127, стосовно відповідача прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням ДМС України від 15.06.2018 № 194-18, відповідачу відмовлено у визнанні біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 420/6601/18 - відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 - без змін.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідач подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суд від 20.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження а касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 420/6601/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби Укрїраїни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

20.12.2018 документований довідкою про звернення за захистом в Україні. (термін дії 20.12.2018-18.03.2019) продовжено до 18.09.2019. Строк дії сплинув 11.12.2019.

02.07.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003159 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 02.07.2020 ПН МОД № 003185 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн. 00 коп.

02.07.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення № 129 про примусове повернення в країну походження відповідача та зобов`язано його покинути територію України у термін до 31.07.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Згідно з розписки від 02.07.2020 відповідач зобов`язався покинути територію України в термін до 31.07.2020.

У визначений термін відповідач не виїхав.

16.08.2021, громадянина Пакистану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повторно виявлено співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області, спільно із співробітниками УСР в Одеській області за адресою: промринок «7 км», смт. Авангард, Овідіопольський р-н., Одеська обл.

16.08.2021 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування стосовно відповідача, складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 005456 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.08.2021 ПН МОД № 005516 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Окрім цього, 16 серпня 2021 року о 14 годин 45 хвилин громадянин Пакистану, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий, про що свідчить протокол № МОД 000129 про адміністративне затримання за ч.2 ст. 263 КУпАП.

17 серпня 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про примусове видворення та позовом про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилитиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ «центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухиляється від виконання такого рішення, та існує ризик його втечі…».

За приписами статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" органи Державної міграційної служби мають право поміщувати іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, до пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, за умови невиконання такими особами в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Також, Законом встановлено, що зазначені дії не застосовуються до осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", та визначено вичерпний перелік випадків, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні за межі України. Крім того, відповідно до пункту "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Однак, судом не становлено обставин, які вказані в статті 5 Конвенції або статті 31 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та які унеможливлюють примусове видворення за межі України, судами попередніх інстанцій не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Водночас, судом встановлено, що на момент затримання відповідача у нього були відсутні документи, які б надавали йому право законно перебувати на території України.

Крім того суд враховує той факт, що відповідачем не було оскаржено рішення про примусове повернення в країну походження, а від його виконання він ухилився.

Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, не має діючих документів, що встановлюють особі та дають право для перетинання державного кордону України на законних підставах.

Також, ним вчинені адміністративні правопорушення передбачені ст. 203 КУпАП та його притягнуто до відповідальності, тобто встановлений факт порушення законодавства України щодо прикордонних питань, іноземцем, що не має документу, що дає право на виїзд з України.

Відомості про перебування на території України на законних підставах громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, що вказує на порушення відповідачем вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, суд встановив, що відповідач проживає на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає можливість здійснити його ідентифікацію та право здійснити виїзд з території України.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в цьому випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України.

Окрім того, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену в постанові від 25 листопада 2020 року по справі № 522/15129/19, адміністративне провадження № К/9901/28409/19.

Враховуючи вище наведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Пакистану ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Затримати громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців до 16.02.2022 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 16 серпня 2021 року та не більше 15 лютого 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у письмовій формі через Приморський районний суд м. Одеси (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Косіцина В.В.

18.08.21