Справа № 320/3349/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2021 року м. Київ № 320/3349/19
Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву
ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, зобов`язання

вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Бориспільського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач, Бориспільське ОУПФ), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене розпорядженням від 27.12.2018 Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про призупинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Бориспільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на протиправність прийнятого відповідачем рішення про призупинення виплати призначеної позивачу в 2017 році пенсії за віком з мотиву відсутністю у матеріалах пенсійної справи підтвердження тієї обставини, що позивач є військовозобов?язаним чи резервістом. Позивач зазначає, що при зверненні із завою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», він подав до органу Пенсійного фонду України всі необхідні для призначення пенсії документи. Натомість відповідач припинив виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законом підстав, чим порушив право позивача на отримання пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 відкрито провадження у справі № 320/3349/19 за вказаним позовом та дану справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, разом з доказами надсилання копії такого відзиву позивачу та витребовуваними судом матеріалами пенсійної справи. Свої заперечення проти позову відповідач мотивує тим, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутнє підтвердження про те, що позивач є резервістом чи військовозобов?язаним та відсутня інформація про присвоєння позивачу військового звання. При цьому, наявне у позивача посвідчення учасника бойових дій не дає право на достроковий вихід на пенсію. У зв?язку з цим відповідач вважає, що підстави для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача із завою про призначення пенсії) та ст. 115 цього ж Закону відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 судом здійснено заміну відповідача - Бориспільське об?єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Розглянувши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Дарницьким РВ УМВС України в м. Києві 03.04.2001, та має посвідчення учасника бойових дій серїі НОМЕР_3 , видане Державною службою України з надзвичайних ситуацій 29.07.2015.

Згідно тексту довідки начальника Державного підприємства «Мобільний рятувальний центр ДСНС України» від 09.02.2017 вих. №100/96-22, ОСОБА_1 починаючи з 21.06.2010 по 09.02.2017 працював на посаді командира загону спеціальних робіт названого державного підприємства. При цьому, у періоди з 21.01.2015 по 10.023.2015, з 22.07.2015 по 10.09.2015 згідно відповідних наказів Державного підприємста «Мобільний рятувальний центр ДСНС України» ОСОБА_1 був відряджений в складі аварійно-рятувального загону до зони проведення антитерористичної операції з метою захисту незалежності, суверенітету та територільної цілісності України, та виконання звдвань за призначенням по ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій в зоні проведення активної фази АТО, аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт на об?єктах і системах життєзабезпечення Донецької та Луганської областей, захисту населення та територій у зоні проведення АТО.

За змістом поданої позивачем разом із цим позовом копії довідки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2019 вих. № 217, виданої старшому матросу запасу ОСОБА_1 , позивач перебуває на військовому обліку в Дарницькому районному у м. Києві військовому комісаріаті з 29.01.2019. ОСОБА_1 має військове звання «старший матрос», проходив службу в Збройних Силах України з 09.11.1980 по 27.10.1983.

Крім того, цією довідкою від 31.01.2019 зафіксовано, що ОСОБА_1 виконував завдання в зоні АТО Донецької а Луганської областей у періоди з 21.01.2015 по 10.02.2015 та з 22.07.2015 по 10.09.2015.

Між тим, як вбачається зі змісту наданих відповідачем кпій матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , 08.06.2017 позивач звернувся до Бориспільського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії.

Разом з цієї заявою про призначення пенсії позивачем були подані до Бориспільського ОУПФ наступні копії документів: довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорта громадянина України; трудову книжку; військовий квиток; посвідчення учасника бойових дій; довідки Державного підприємства «Мобільний рятувальний центр ДСНС України» від 09.02.2017 вих. №100/96-22; виягів з наказів керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (по сройовій частині) від 24.07.2015 №205 та від 09.09. 2015 №252 щодо прибуття з відрядження та вибуття у відрядження до АТО.

На момент звернення до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії 08.06.2017 позивачу виповнилося 55 років.

За даними автоматизованої підсистеми призначення твиплати пеннсії органу Пенсійного фонду України та тексту протоколу Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 2138 від 15.06.2017 загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 33 роки 6 місяців 27 днів.

Протоколом Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 2138 від 15.06.2017 ОСОБА_1 з 15.05.2017 призначено пенсію за віком як учаснику війни довічно.

Розпорядженням Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 2138 від 15.06.2017 ОСОБА_1 з 08.06.2017 призначено пенсію за віком як учаснику війни у розмірі 3 938,72 грн. довічно.

У подальшому розпорядженням Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.12.2018 призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2019 тимчасовою причиною по о/р № НОМЕР_4 до з`ясування підстав видачі посвідчення учасника АТО.

Листом Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.01.2019 № 1198/03 до відома позивача було доведено, що в матеріалах його пенсійної справи відсутнє підтвердження, що позивач є резервістом чи військовозобов`язаним та відсутня інформація про присвоєння позивачу військового звання, а тому підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні, та запропоновано позивачу звернутися до Управління для вирішення питання переплати пенсії.

У зв?язку з цим позивач звернувся із заявою до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області. Своїм іншим листом (вих. № 2803/03 від 27.03.2019) відповідач знову наголосив на тому, що підстави для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент звернення позивача із завою про призначення пенсії) та згідно ст. 115 цього ж Закону відсутні.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини та громадянина, закріплені цієюКонституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 46 Основного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (зі змінами та доповненнями).

06.02.2017 набрав чинності Закон України № 1683-VIII від 18.10.2016 «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення окремих категорій осіб із числа учасників антитерористичної операції», яким викладений в новій редакції абзац 6 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абз. 6 п. 3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін, внесених Закон України №1683-VIII від 18.10.2016, тимчасово до прийняття відповідного закону військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу 8 пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

З системного аналізу вищезазначених положень ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та абз. 6 п. 3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що правом на дострокове призначення пенсії за віком наділені, серед іншого, військовослужбовці, які брали участь в антитерористичній операції в районах її проведення, та особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 та п. 20 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу; військовозобов`язаними - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервістами - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Також, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII, учасники бойових дій належать до ветеранів війни. Ветерани війни, з огляду на положення ч. 1 зазначеної вище статті, є особами, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (в редакції станом на момент призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції станом на момент призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку) учасниками бойових дій визнаються: особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

03.10.2017 Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 2448-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності 11.10.2017.

Законом № 2448-VІІІ від 03.10.2017 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений розділом ХІV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2448-VІІІ від 03.10.2017, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Аналіз п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після змін, внесених Законом України №2448-VІІІ від 03.10.2017, свідчить, що правом на дострокове призначення пенсії за віком як і до змін, внесених Законом України №2448-VІІІ від 03.10.2017, наділені, військовослужбовці, які брали участь в антитерористичній операції в районах її проведення, а також особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 та п. 20 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, а також у складі аварійно-рятувального загону Державної служби з надзвичайних ситуацій в період бойових дій, шляхом безпосередньої участі в проведенні АТО на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», статус учасника бойових дій надається:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

- особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування згідно з переліком, визначеним Антитерористичним центром при СБУ та Генеральним штабом Збройних Сил, були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Відповідно до абз. 3 пп. 5 п. 2.1 розд. II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з абз. 6 п. 3 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону).

Аналіз змісту документів, поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії за віком від 08.06.2017, а також довідки військового комісара Дарницького районного у м. Києві військового комісаріату від 31.01.2019 вих. № 217 свідчить про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і вказане підтверджується посвідченням учасника бойових дій, а також є військовозобов?язаним зі званням «старший матрос».

Доказів, які б спростовували обставини проходження позивачем військової служби, матеріали справи не містять.

Також, наявність підтвердженого посвідченням статусу учасника бойових дій у позивача свідчить, з огляду на положення ч. 1 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про участь позивача у захисті Батьківщини.

Таким чином, позивачем були надані всі необхідні документи, які підтверджують статус учасника бойових дій, та достовірність таких документів відповідачем не спростована.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 у справі № 295/1129/17, від 26.12.2019 у справі № 127/13905/17, від 06.02.2020 у справі № 591/4620/16-а.
Таким чином, оскільки позивач є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, має трудовий стаж понад 25 років та досягла 55-річного віку, чого відповідачем не спростовано, то позивач згідно абз. 6 п. 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набув право на призначення та отримання дострокової пенсії за віком. Як наслідок суд вважає розпорядження відповідача від 27.12.2018 про призупинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги зобов?язального характеру, то суд зазначає наступне.

Статтею 49 Закону № 1058-IV, визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 цього Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Суд встановив, що згідно з розпорядженням від 27.12.2018 позивачу призупинено виплату пенсії з 01.01.2019 до з`ясування підстав видачі посвідчення учасника АТО.

У контексті з наведеним суд зважає на те, що Законом № 1058-IV не передбачено таких підстав припинення або призупинення виплати пенсії.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2019 було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічний висновок щодо застосування статті 49 Закону № 1058-IV викладено в рішенні Верховного Суду у зразковій справі від 03.05.2018 № 805/402/18.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи та системний аналіз чинного законодавства, суд вважає, що відповідач неправомірно припинив виплату дострокової пенсії за віком з підстави відсутності підтвердження того, що позивачка є резервістом чи військовозобов`язаним, а також інформації про присвоєння військового звання, оскільки така підстава для припинення виплати пенсії чинним законодавством, зокрема статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не передбачена.

Приймаючи до уваги встановлення судом протиправності припинення виплати позивачу дострокової пенсії за віком, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про відновлення пенсії, шляхом зобов`язання Бориспільського об?єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області поновити з 01.01.2019 призначення та виплату ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду цієї справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В даному випадку питання про розподіл судових витратах не вирішується, оскільки позивач, як особа зі статусом учасника бойових дій, скористався наданою йому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у відповідній редакції, що діяла на момент подання позову до суду) пільгою щодо сплати судового збору при зверненні із цим позовом до суду, а тому відповідно витрати по сплаті судового збору не поніс. Понесення відповідачами інших витрат, ніж витрати на оплату судового збору чи/або витрат на правничу допомогу адвоката, у зв`язку з розглядом даної справи документально також не підтверджено.

Що стосується правомірності заявленого позивачем у в прохальній частині позовної заяви прохання про звернення рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць в порядку ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, то суд вважає його необгрунтованим. Так, за змістом норм ч. 1 і 2 ст. 371 зазначеного Кодексу, негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них. Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

У даному випадку вирішуючи дану справу суд зобов`язав суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії на користь позивача, а не вирішив питання про присудження на користь позивачу конкретних сум коштів. У зв`язку з цим суд не вбачає підстави для звернення цього рішення суду до негайного виконання.

Керуючись статтями 9, 14, 73 78, 90, 143, 242 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 27.12.2018 про зупинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відновити з 01.01.2019 виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.