Справа № 460/851/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/851/21 пров. № А/857/13564/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Довгої О.І.

при секретарі судового засідання: Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Маринець Д.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.01.2021 №63992599, виданої на підставі виконавчого напису №60437 від 05.10.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова була винесена Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем з порушенням вимог ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки позивачка( ОСОБА_1 ) ніколи не проживала та не була зареєстрована у м.Києві. Крім того, на думку позивачки, її було позбавлено права на оскарження винесеної постанови у зв`язку з тим, що приватний виконавець надсилав оскаржувану постанову боржнику (позивачці) на невірну адресу. Просив позов задоволити.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.01.2021 №63992599, видану на підставі виконавчого напису №60437 від 05.10.2020 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича.

Рішення суду першої інстанції оскаржив Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. із заявою №20072478 від 21.12.2020 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №60437 від 05.10.2020 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 коштів у розмірі 11566,89 грн.

Як вбачається з заяви, як і у виконавчому написі нотаріуса, були зазначені наступні адреси боржника: адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 09.01.2020 ОСОБА_1 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" 24.12.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказана постанова була надіслана на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адреси, зазначені у виконавчому написі нотаріуса.

Відповідач не надав доказів отримання поштового відправлення позивачем.

Відповідачем 15 січня 2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка також була надіслана боржнику (позивачеві) засобами поштового зв`язку за адресами, вказаними у виконавчому написі нотаріуса (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ), а також за місцем роботи боржника (позивача) - до Рівненського окружного адміністративного суду.

Зі змістом вказаної постанови боржника було ознайомлено 21.01.2021 за місцем роботи.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №4497 від 22.01.2020, виданої Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному, ОСОБА_1 з 27.08.2013 року по теперішній час зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . Вказана адреса не співпадає з адресами, зазначеними у виконавчому написі нотаріуса та постановах приватного виконавця.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону № 1404-VIII врегульовано, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: <…> 3) виконавчих написів нотаріусів; <…>.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1403-VIII визначено, що діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчий округ відповідача охоплює місто Київ.

Апеляційний судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_3 ; доказів, які б підтверджували, що позивач (боржник у виконавчому провадженні) працює чи має майно у місті Києві, відповідач (доводячи правомірність спірної постанови) не надав.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що у виконавчому написі нотаріуса зареєстрованим місцем проживання боржника було зазначено місто Рівне, тобто при відкритті виконавчого провадження відповідач володів достовірною інформацією про місце проживання боржника.

Відтак, апеляційний суд вважає про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем Мельником Ю.А., виконавчим округом якого є місто Київ, виконавчого документа, вчиненого приватним нотаріусом Гораєм О.С. і відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи (позивача), зареєстроване місце проживання якого знаходиться в Рівненській області, де вона проживає і отримує доходи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в межах розгляду адміністративних справ №160/15005/20 та №380/7750/20 досліджував питання місця виконання рішення та висловив наступну правову позицію. Сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. За описаної вище (справа № 380/7750/20) ситуації визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року у справі №460/851/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 18.08.2021