Справа № 826/12623/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ № 826/12623/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

за позовомОСОБА_1
до третя особаКомісії з питань вищого корпусу державної служби Балибердін Дмитро Олександрович
про визнання протиправним та скасування рішення №376-р від 06.06.2018 року,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби (далі також - відповідач, Комісія), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії на зайняття вакантної посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту яке прийнято за результатами конкурсу проведеного відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 року №376-р «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 20.06.2018 року позивачем поштовим зв`язком направлено пакет документів для участі у конкурсі, оголошеному розпорядження Кабінету Міністрів України, які 22.06.2018 року перебували у поштовому відділенні та були готові до вручення Комісії.

На переконання позивача, документи, для участі у конкурсі направлено ним своєчасно та з дотриманням строку, встановленого пунктом 9 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №246.

Разом з тим, прибувши 26.06.2018 року для участі у конкурсі, відповідачем повідомлено позивача про недопуск останнього до участі у конкурсі, оскільки відповідні документи позивачем не подано.

Крім того, відповідачем направлено позивачу лист від 27.06.2018 року, в якому повідомлено про надходження документів ОСОБА_1 для участі у конкурсі 26.06.2018 року, тобто, в день проведення конкурсу, його завершення та оголошення результатів, що свідчить про недотримання позивачем пункту 9 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №246.

Вважаючи, що внаслідок незаконної відмови у допуску позивача до конкурсу, що вплинуло на результати конкурсу, рішення Комісії про переможця конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту підлягає скасуванню, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 10.12.2018 року.

Через канцелярію суду 01.10.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі з огляду на те, що позов не ґрунтується на нормах права, оскільки при прийнятті спірного рішення Комісія діяла в межах і у спосіб визначених законом.

У судове засідання 10.12.2018 року прибули представники сторін.

Представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , якого за результатами спірного конкурсу розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №553-р призначено заступником Голови Державної служби морського та річкового транспорту України.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника відповідача, що рішення у цій справі впливає на права та інтереси переможця конкурсу, результати якого оскаржуються, з огляду на що, судом задоволено клопотання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , з огляду на що, відкладено судове засідання на 28.01.2019 року. Крім того, судом зобов`язано відповідача надати копії документів ОСОБА_1 , надісланих ним для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади Голови Державної служби морського та річкового транспорту, який проведено упродовж 27-28 березня 2018 року.

Через канцелярію суду 16.01.2019 року відповідачем подано витребувані судом документи.

У судове засідання 28.01.2019 року прибув представник відповідача. Належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи позивачем та третьою особою участь уповноважених представників не забезпечено. Заяв, клопотань не подано.

З огляду на те, що представник відповідача проти розгляду справи за відсутності позивача та третьої особи заперечує, судом відкладено судове засідання на 21.02.2019 року, про що позивача та третю особу повідомлено у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з Довідкою секретаря судового засідання від 21.02.2019 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справи, призначені до розгляду 21.02.2019 року, знято з розгляду.

Про призначене на 01.04.2019 року судове засідання сторін повідомлено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Через канцелярію суду 01.04.2019 року представником третьої особи подано письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених відповідачем у відзиві.

У судове засідання 01.04.2019 року прибули представники відповідача та третьої особи. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи позивачем участь уповноваженого представника не забезпечено.

З огляду на повторну неявку представника позивача у судове засідання та подану представниками відповідача та третьої особи заяву про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження, судом оголошено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 року №376-р оголошено конкурс на зайняття вакантної посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту. Передбачений строк подання документів для участі у конкурсі до 12 год. 00 хв. 22 червня 2018 року.

Відповідно до даних з відстеження за трек-номером 430 на офіційному веб-сайті «Укрпошта», 20.06.2018 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_1 з метою участі в конкурсі направлено поштовим відправленням до Комісії з питань вищого корпусу державної служби відповідну заяву з пакетом документів.

Листом від 27.06.2018 року №4865/90-18 за підписом начальника відділу забезпечення діяльності комісії з питань вищого корпусу державної служби позивачу повідомлено, що документи, надіслані останнім надіслані поштою, отримано відповідачем 26.06.2018 року о 17 год. 15 хв., у зв`язку із чим не розглядалися Комісією, оскільки конкурс є закінченим та оголошено результати.

Так, рішенням Комісії, оформленим Протоколом засідання Комісії з питань вищого корпусу державної служби від 26.06.2018 року №1, (пункт 14) переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту визначено ОСОБА_2 .

Вважаючи рішення Комісії протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України від 28.06.1996 (із змінами і доповненнями), органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон №889).

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця, врегульовано Законом №889.

Частиною першою статті 6 Закону №889 передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців (частина перша).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №889 встановлюються такі категорії посад державної служби, зокрема, категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 12 Закону №889, система управління державною службою включає, окрім інших, Комісію з питань вищого корпусу державної служби та відповідні конкурсні комісії.

Частиною першою статті 14 Закону №889 Комісія з питань вищого корпусу державної служби (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним органом і працює на громадських засадах.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15 Закону №889 Комісія, зокрема, проводить конкурс на зайняття вакантних посад державної служби категорії «А» та вносить суб`єкту призначення пропозиції щодо переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на вакантну посаду.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №889, право на державну службу мають повнолітні громадяни України, які вільно володіють державною мовою та яким присвоєно ступінь вищої освіти не нижче, магістра - для посад категорій «А» і «Б».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 20 Закону №889, вимогами до осіб, які претендують на вступ на державну службу, є вимоги до їхньої професійної компетентності, які складаються із загальних та спеціальних вимог.

Особа, яка претендує на зайняття посади державної служби, повинна відповідати таким загальним вимогам: для посад категорії «А» - загальний стаж роботи не менше семи років; досвід роботи на посадах державної служби категорій «А» чи «Б» або на посадах не нижче керівників структурних підрозділів в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах у відповідній сфері не менш як три роки; вільне володіння державною мовою, володіння іноземною мовою, яка є однією з офіційних мов Ради Європи.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону №889 вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Частиною першою статті 22 Закону №889 передбачено, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс) відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок проведення конкурсу), що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 26 Закону №889, служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, проводить перевірку документів, поданих кандидатами, на відповідність встановленим законом вимогам та повідомляє кандидата про результати такої перевірки.

Кандидати, документи яких пройшли перевірку, передбачену частиною першою цієї статті, проходять тестування відповідно до Порядку проведення конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Кандидати, які пройшли тестування, передбачене частиною другою цієї статті, проходять співбесіду та/або інші види оцінювання відповідно до Порядку проведення конкурсу.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 27 Закону №889 конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» проводить Комісія.

Під час засідання конкурсної комісії її члени: 1) вивчають результати проведеної службою управління персоналом перевірки документів кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби; 2) проводять відбір кандидатів з використанням видів оцінювання відповідно до Порядку проведення конкурсу; 3) проводять співбесіду з кандидатами на зайняття вакантних посад з урахуванням результатів тестування для уточнення їхньої професійної компетентності; 4) особисто оцінюють рівень професійної компетентності кандидатів та визначають в особистому порядку їхній загальний рейтинг; 5) за результатами складення загального рейтингу кандидатів визначають переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади.

Аналогічні положення закріплені в Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №246 (далі також - Порядок в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби (далі - конкурс), метою якого є добір осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки.

Окрім того, відповідно до пункту 2 Порядку проведення конкурсу здійснюється відповідно до визначених в установленому законом порядку вимог до професійної компетентності кандидата на вакантну посаду державної служби на основі оцінювання його особистих досягнень, знань, умінь і навичок, моральних і ділових якостей для належного виконання посадових обов`язків.

Згідно з пунктом 6, 8 Порядку, конкурс проводиться поетапно: 1) прийняття рішення про оголошення конкурсу; 2) оприлюднення рішення про оголошення конкурсу; 3) приймання документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі; 4) попередній розгляд поданих документів на відповідність встановленим законом вимогам; 5) проведення тестування та визначення його результатів; 6) розв`язання ситуаційних завдань та визначення їх результатів (крім категорії «В»); 7) проведення співбесіди та визначення її результатів; 8) проведення підрахунку результатів конкурсу та визначення переможця конкурсу та другого за результатами конкурсу кандидата; 9) оприлюднення результатів конкурсу.

Особи, які подали необхідні документи для участі у конкурсі, є кандидатами на зайняття посади державної служби (далі - кандидати).

Пунктом 9 Порядку передбачено, що документи, подані (надіслані) кандидатами до державного органу, в якому проводиться конкурс, не розглядаються у разі:

1) подання їх особисто в останній день строку після закінчення робочого часу;

2) надіслання їх поштою після закінчення строку подання;

3) надіслання їх поштою протягом установленого строку подання та надходження до державного органу менше ніж за три робочі дні до дати проведення конкурсу.

Відповідно до абзаців 2, 4-6 пункту 22 Порядку, перевірку документів, поданих кандидатами, на відповідність установленим кваліфікаційним вимогам, наявність усіх документів, передбачених пунктом 19 цього Порядку, та правильність заповнення документів, передбачених підпунктами 2, 3 та 6 пункту 19 цього Порядку, проводить на зайняття посад категорії «А» - спеціальний структурний підрозділ НАДС.

Спеціальний структурний підрозділ НАДС або служба управління персоналом державного органу, в якому оголошено конкурс, не пізніше трьох робочих днів з дня надходження документів для участі у конкурсі повідомляє кандидатам: про результати перевірки документів, поданих особисто або поштою; про результати попередньої перевірки документів, поданих через Єдиний портал вакансій державної служби НАДС.

Таким чином, виходячи з наведених норм, рішення щодо допуску осіб до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади державної служби відповідної категорії приймає не Комісія, а спеціальний структурний підрозділ, створений для забезпечення роботи Комісії. В силу наданих Законом повноважень Комісія може лише прийняти до відома результати проведеної таким структурним підрозділом перевірки документів кандидатів на зайняття вакантних посад державної служби.

Відповідно до пункту 66 Порядку, оскарження рішення конкурсної комісії проводиться відповідно до статті 28 Закону України «Про державну службу».

Згідно з приписами пункту 1 частини п`ятої статті 28 Закону №889, учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити до суду рішення конкурсної комісії щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» - до суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем 20.06.2018 року надіслано поштовим відправленням відповідачу документи для участі у конкурсі на зайняття вакантної посади, за результатом розгляду яких листом начальника відділу забезпечення діяльності Комісії від 27.06.2018 року №4865/90-18 позивачу повідомлено про недопуск його до участі у конкурсі, оскільки останнім порушено термін подачі документів для участі у конкурсі на посадах державної служби категорії «А» чи «Б» або на посадах не нижче керівників структурних підрозділів в органах місцевого самоврядування, або досвіду роботи на керівних посадах у відповідній сфері.

Суд зауважує, що згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 року №376-р підпунктом 9 пункту 4 Умов проведення конкурсу до осіб, які претендують на зайняття посади заступника Голови Державної служби морського та річкового транспорту встановлено, що документи приймаються до 12 години 22 червня 2018 року.

При цьому, встановленим строком визначено день та час, коли такі документи мають фізично опинитися в Комісії для їх подальшого розгляду, а не бути відправлені кандидатами поштою, кур`єром тощо. Зазначений висновок суду відповідає правовій позицій Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.11.2019 року у справі № 826/4954/17.

Позивачем направлено через поштове відділення необхідний пакет документів 20.06.2018 року, проте отримані останні Комісією 26.06.2018 року о 17 год. 15 хв., тобто в день проведення Конкурсу та оголошення його результатів, що підтверджується відомостями з копії витягу Журналу реєстрації вхідної кореспонденції, що надійшла до Комісії.

Таким чином, доводи позивача про те, що ним було вчасно подано пакет необхідних документів для участі у конкурсі, є необґрунтованими та спростовуються встановленими по справі обставинами.

Крім того, щодо долученої позивачем роздруківки статусу відстеження поштового відправлення, в якому містилися документи для участі у конкурсі, направлені ним 20.06.2018 року, за трек-номером 430, як доказ того, що вказані документи протиправно не отримано уповноваженою особою відповідача 22.06.2018 року, оскільки останні вже перебували у відділенні ПАТ «Укрпошта» та могли бути отримані відповідачем вчасно, суд зазначає наступне.

Згідно із змістом зазначеної роздруківки, вказане відправлення надійшло у відділення 22.06.2018 року о 19 год. 46 хв., тобто, після 12-ї години дня 22.06.2018 року, встановленого кінцевого терміну для подання документів кандидатами для участі у конкурсі.

Таким чином, доводи позивача про те, що ним вчасно подано пакет необхідних документів для участі у конкурсі, є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у позовній заяві позивач просить скасувати рішення Комісії від 26.06.2018 року, оформлене Протоколом №1 щодо визначення переможця конкурсу, при цьому, позовні вимоги обґрунтовує незаконною відмовою у допуску до конкурсу. На переконання позивача, ця обставина могла вплинути на результати конкурсу.

Відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з тим, належним способом захисту порушеного права позивача в межах спірних правовідносин мало би бути визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у допуску до участі у конкурсі та зобов`язання прийняти документи позивача до розгляду з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, згідно з приписами пункту першого частини п`ятої статті 28 Закону № 889 учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити до суду рішення конкурсної комісії щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А».

При цьому, у пункті 67 Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби №246 зазначається, що кандидат як учасник конкурсу має право оскаржити рішення конкурсної комісії відповідно до статті 28 Закону України «Про державну службу».

Пунктом 8 Порядку передбачено, що термін «кандидат на зайняття вакантної посади державної служби» застосовується до особи, яка подала необхідні документи для участі у конкурсі на зайняття зазначеної посади.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що правом на оскарження рішень конкурсної комісії наділена особа, яка подала необхідні документи на участь у такому конкурсі. Це означає, що такі документи мають бути прийняті відповідною комісією та перевірені на предмет їх повноти.

Разом з тим, як вбачається із встановлених по справі обставин, документи позивача були отримані конкурсною комісією через 4 дні після закінчення прийому, до участі у конкурсі не приймалися та, відповідно, не перевірялися.

Ця обставина дає підстави для висновку, що позивач не може вважатися учасником конкурсу у розумінні Закону України №889 «Про державну службу» і Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, та, відповідно, набувати права на оскарження рішення, прийнятого за результатами проведення конкурсу на посаду державної служби.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час, позивач скористався правом на судовий захист, та йому такий захист надано відповідно до способу, обраного останнім.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи позивача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Комісія з питань вищого корпусу державної служби (адреса: 01601, м. Київ, вул. Прорізна, 15).

Повне рішення складено 17.08.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна