Справа № 420/8920/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8920/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань № 33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - Харченко І.Є.,

представника відповідача - Щур А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «НАВІК» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Приватне підприємство «НАВІК» до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року;

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Приватне підприємство «НАВІК» наголошувало, що у ході проведення перевірки представникам контролюючого органу було надано усі документи бухгалтерського та податкового обліку, які висвітлюють взаємовідносини Приватного підприємства «НАВІК» з його контрагентами та підтверджують факт реальності господарських операцій, правомірність нарахування податкового кредиту та формування витрат.

Приватне підприємство «НАВІК» зазначило, що висновки Головного управління ДПС в Одеській області про порушення позивачем податкового законодавства базуються лише на припущеннях перевіряючих, а первинна бухгалтерія товариства не була досліджена під час перевірки належним чином.

На думку позивача, контролюючий орган фактично має претензії виключно до виконання контрагентами Приватного підприємства «НАВІК» вимог податкового та трудового законодавства, за що позивач не несе відповідальність.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року, вищезгадану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі.

20 липня 2021 року, закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду суті.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив (вх.№32239/21 від 18.06.2021р.) на позовну заяву (т.V, а.с.187-200).

Відзив обґрунтований наступним.

Головним управлінням ДПС в Одеській області вказувалося, що укладені Приватним підприємством «НАВІК» та його постачальниками договори, не опосередковуються реальним виконанням операцій, яка становить їх предмет. Фактично, постачальниками здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з реалізації будівельних матеріалів, товарів, послуг та ремонтно-будівельних робіт.

Зокрема, з податкової інформації, яка зібрана щодо постачальників позивача згідно інформаційних баз контролюючого органу та інших джерел доступної інформації, Головним управлінням ДПС в Одеській області було встановлено, що серед іншого, не всі контрагенти Приватного підприємства «НАВІК» подавали Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів; контрагентами не придбавалися послуги зі зберігання товарів, будівельних матеріалів, навантаження-розвантаження, логістики; у контрагентів відсутні власні чи орендовані офісні та складські приміщення (території); тощо.

На думку контролюючого органу, Приватним підприємством «НАВІК» було складено первинні документи всупереч норм частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №168/704 від 05.06.1995 року, оскільки господарська операція, як певна дія або подія, в основі якої має бути дійсний рух певного активу, була відсутня.

Таким чином, Головне управління ДПС в Одеській області наголошувало, що за відсутності факту придбання товарів/послуг/робіт від постачальників, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту Приватного підприємства «НАВІК» для цілей оподаткування на додану вартість, навіть за наявності формально складених але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Крім того, як зазначало Головне управління ДПС в Одеській області, у перевіряємий період за Приватним підприємством «НАВІК» рахувалась кредиторська заборгованість, щодо якої минув строк позовної давності, а тому, позивачеві необхідно було застосувати проводки щодо збільшення інших операційних доходів, що у свою чергу здійснено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Приватне підприємство «НАВІК» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 27.08.2002 року за №0000513.

До основних видів діяльності Приватного підприємства «НАВІК» згідно код КВЕД відносяться: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 41.10 організація будівництва будівель; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77 Податкового Кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2020 рік, на підставі наказів Головного управління ДПС в Одеській області №496-п від 09.02.2020 року, №600 від 17.02.2020 року, №1240 від 13.03.2020 року «Про перенесення термінів проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за 2020 рік» та №757-п «Про продовження терміну проведення документальної планової перевірки» та направлень на проведення перевірки, Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «НАВІК»: податкового законодавства за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року; валютного законодавства за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року; єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року, іншого законодавства за період з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №3359/15-32-07-13/32146197 від 05.03.2021 року (т.І, а.с.11-108).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлені порушення Приватним підприємством «НАВІК» :

1) п.1 статті 9, п.2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року; п.5, п.11,17,18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №85/4306 від 11.02.2000 року; п.5, п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за 860/4153 від 14.12.1999 року; п.7, п.18 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за 27/4248 від 19.01.2000 року; п.8 П(С) БО 21 «Вплив змін валютних курсів» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №193 від 10.08.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №515/4736 від 17.08.2000 року; п.5.2 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №39 від 25.02.2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №161/4382 від 15.03.2000 року; Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №291 від 30.11.1999 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за 893/4186 від 21.12.1999 року; п.44.1 статті 44, п.134.1 статті 134 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток у періоді з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року на загальну суму 19120242,00 гривень, у тому числі по податковим періодам кварталу 2019 року на суму 19120242,00 гривень та зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток станом на 30.09.2019 року у сумі 133931100,00 гривень;

2) п.44.1 статті 44, п.185.1 статті 185, п. 198.5 статті 198, а. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, статті 1, п.2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року; п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №168/704 від 05.06.1995 року, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся на загальну суму 11282792,00 гривень, у тому числі: за жовтень 2018 року у сумі 356638,00 гривень; за листопад 2018 року у сумі 1075556,00 гривень; за грудень 2018 року у сумі 1822742,00 гривень; за січень 2019 року у сумі 251594,00 гривень, за лютий 2019 року у сумі 374243,00 гривень, за березень 2019 року у сумі 1514154,00 гривень, за квітень 2019 року у сумі 18547100 гривень, за травень 2019 року у сумі 1246903,00 гривень, за червень 2019 року у сумі 866667,00 гривень, за липень 2019 року у сумі 1008664,00 гривень; за серпень 2019 року у сумі 1123983,00 гривень, за вересень 2019 року у сумі 456177,00 гривень;

2.1) порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №159/28289 від 29.01.2016 року, Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 року;

3) п.54.3.3 п.54.3 статті 54 та п.119.2 статті 119, п.176.2 статті 176 Податкового кодексу України та порядку заповнення Розділу І та Розділу ІІ Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 року, податкова звітність про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку та суми утриманого з них податків за перевіряємий період надавалась не у повному обсязі, а саме: не відображено за перевіряємий період сум доходів та сум утриманого податку, отриманого директором Приватного підприємства «НАВІК» Халакур А.Л.

- порушення пп.14.1.48, пп.14.1.54, .14.1 статті 14, пп.162.1.1, пп.162.1.3 пункту 162.1 статті 162, пп.163.1.1, п.163.1.2, п.163.1, пп.163.2.1, пп.163.2.2 пункту 163.2 статті 163, пп.164.1.1, пп.164.1.2 пункту 164.1, пп.164.2.1 пункту 164.2, п.164.5 статті 164, п.167.1 статті 167, пп.168.1.1, пп.168.1.4, п.168.1 пункту 168.3, пп.168.4.1, пп.168.4.2, пп.168.4.7, пункту 168.4 статті 168, п.171.1, абз. «а» п.171.2 статті 171, абз. «а» п.176.2 статті 176 Податкового кодексу України підприємство не утримало та не перерахувало податок на доходи фізичних осіб у період з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року на суму 22829,26 гривень, а саме за 2019 рік;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення», пп.161.1.1, пп. 162.1.2, пп.162.1.3, пункту 162.1 статті 162, пп.163.1.1, пункту 163.1, пп.163.2.1, пп.163.2.2 пункту 163.2 статті 163, статті 168, п.171.1 статті 171, статті 176 Податкового кодексу України, Приватним підприємством «НАВІК» не сплачено військовий збір за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року на загальну суму 1560,00 гривень за 2019 рік;

4) п.49118 статті 49 Податкового кодексу України у результаті чого встановлено ненадання до податкового органу звіту форми 20 ОПП «Відомості про об`єкти оподаткування платника податків» за період з 2018, 2019 роки.

Не погоджуючись з висновками Головного управління ДПС в Одеській області викладеними в акті перевірки №3359/15-32-07-13/32146197 від 05.03.2021 року, Приватним підприємством «НАВІК» було подано заперечення (т.І, а.с.135-136).

За результатами розгляду заперечень Приватного підприємства «НАВІК», Головним управлінням ДПС в Одеській області (лист №2755/КПР/15-32-07-14-06 від 27.04.2021 року) повідомлено підприємство, що у частині заниження податку на прибуток у періоді з 01.01.2018 року по 30.09.2019 року на загальну суму 19120242,00 гривень, у тому числі по податковим періодам кварталу 2019 року та зменшення від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток станом на 30.09.2019 року у сумі 133931100,00 гривень - заперечення підлягають задоволенню шляхом встановлення зменшення підприємством від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток станом за 30.09.2019 року у сумі 56028629,00 гривень, а в іншій частині висновки акту перевірки №3359/15-32-07-13/32146197 від 05.03.2021 року були залишені без змін.

На підставі Акту перевірки №3359/15-32-07- від 05.03.2021 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

№4 від 30.04.2021 року, яким Приватному підприємству «НАВІК» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні (робіт, послуг) на суму 12411071,00 гривень за основним платежем 11282792,00 гривень та штрафних санкцій 1128279,00 гривень (т.І, а.с.158);

№4 від 30.04.2021 року, яким Приватному підприємству «НАВІК» зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 56028629,00 гривень (т.І, а.с.159);

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства, вважаючи винесені Головним управлінням ДПС в Одеській області податкові повідомлення-рішення протиправними, Приватне підприємство «НАВІК» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі Податковий кодекс).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із положеннями ч. 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Отже сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у перевіряємий період Приватне підприємство «НАВІК» здійснювало капітальний ремонт торгівельного розважального центру «Сіті центр Котовський» у місті Одеса, в якому відповідно до основного виду діяльності підприємства, здійснюється господарська діяльність позивача щодо надання в оренду й експлуатацію нерухомого майна.

Загальна площа торгівельного розважального центру «Сіті центр Котовський» у місті Одеса становить 33818,9 м2, покрівлі 17358 м2.

Для здійснення вищевказаного капітального ремонту, Приватним підприємством «НАВІК» було укладено ряд договорів на виконання ремонтно-будівельних робіт (як з матеріалів підрядника так і без) та на придбання будівельних матеріалів.

А саме: з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІАНС», яким було виконано роботи з ремонту фасадного засклення, ремонту покриття парковки ТРЦ, ремонту утеплення покрівлі, ремонту підвісної стелі першого поверху будівлі ТРЦ «Сіті центр Котовський», укладено: Договір №01/08-19 від 01 серпня 2019 року (т.І, а.с.232-234); Договір підряду №01/03-19 від 01 березня 2019 року (т.ІV, а.с.89-91); Договір підряду №03/12-18 від 03 грудня 2018 року (т.V, а.с.87-89), Договір підряду № 01/07-19 від 01 липня 2019 року (т.V, а.с.118-119); договір підряду № 30/05-19 від 30 травня 2019 року (т.V,а.с.155-157);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДЖЕН», яким виконувалися роботи з ремонту госпфекальної каналізаційної системи та надавалися послуги з миття фасаду ТРЦ «Сіті центр Котовський», укладено Договір №03/12/18 від 03 грудня 2018 року (т.ІІ, а.с.8-10) та Договір підряду № 28/03/19 від 28 березня 2019 року (т.V, а.с.77-78);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНЕКС ЛТД», яким виконувалися роботи з гідроізоляції цоколя і ремонту та утеплення фасаду будівлі, укладено Договір №03/11 від 03 листопада 2018 року та Договір №01/11 від 01 листопада 2018 року з (т.ІІ, а.с.42-44, 61-63);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕЙТЕР», яким виконувалися роботи з ремонту огорожі зі скляної конструкції на об`єкті ТРЦ, ремонтні роботи в серверній та приміщеннях операторської, ремонт сходових маршів, ремонт та утеплення фасаду будівлі ТРЦ, укладено: Договір №01/07-19 від 01 липня 2019 року, Договір №02/072019 від 02 липня 2019 року, Договір № 02/09/2019 від 02 вересня 2019 року, Договір № 01/08/2019 від 02 серпня 2019 року (т.ІІ, а.с. 84-86, 113-115, 144-146, 174-176);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВАСС», яким здійснювався ремонт підлогового покриття вхідних груп центрального і бокового входів ТРЦ «Сіті Центр Котовський», ремонт плитки підлоги другого поверху будівлі ТРЦ «Сіті Центр Котовський», ремонт залізобетонних сходів евакуаційного виходу №1, укладено: Договір підряду №03-05/2019 від 03 травня 2019 року; Договір підряду № 22-01/2019 від 22 січня 2019 року, Договір підряду № 20-05/2019 від 20 травня 2018 року (т.ІІ, а.с.216-218, т.ІV, а.с.160-162, а.с.191-193);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРДІКОН», яким виконувалися роботи з ремонту госпфекальної і зливової каналізаційної системи ТРЦ «Сіті центр Котовський», ремонт та утеплення фасаду будівлі ТРЦ, ремонт вантажно-розвантажувальної рампи і залізобетонних сходів евакуаційного виходу №3, ремонт зовнішнього освітлення на прилеглій території ТРЦ «Сіті центр Котовський», ремонт покрівлі на об`єкті ТРЦ, ремонт воздуховодів системи кондиціонування та вентиляції, ремонт дорожнього покриття, укладено: Договір підряду №27/03/2019 від 27 березня 2019 року, Договір підряду №04-12/2018 від 04 грудня 2018 року, Договір підряду № 01/05/19 від 02 травня 2019 року, Договір підряду № 01/03/2019 від 01 березня 2019 року, Договір підряду № 31/05-19 від 31 травня 2019 року, Договір підряду № 28-11/2018 від 28 листопада 2018 року, Договір підряду № 27-12/2018 від 27 грудня 2018 року (т.ІІ, а.с.239-241, т.ІІІ, а.с.205-207, т.ІV, а.с. 1-3, 27-29, 57-59, т.V, а.с.6-8, 43-45);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІАЛД», яким виконувалися роботи з ремонту покрівлі на об`єкт ТРЦ «Сіті центр Котовський» укладено Договір № 01/03-2019 від 01 березня 2019 року (т.ІІІ, а.с.141-144);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАРГОС», яким виконувалися роботи з ремонту покриття парковки ТРЦ та ремонт покрівлі на об`єкт ТРЦ «Сіті центр Котовський» укладено Договір підряду №30-10/18 від 30 жовтня 2018 року та Договір підряду № 02-11/2018 від 02 листопада 2018 року (т.ІІІ, а.с.181-183, т.ІV,а.с.228-230);

з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРАСПЕКС», яким виконувалися роботи з ремонту стелі другого поверху будівлі ТРЦ «Сіті центр Котовський» укладено Договір підряду № 01/10/2018 від 01 жовтня 2018 року (т. ІV, а.с.133-135).

У свою чергу, під час здійснення документальної планової виїзної перевірки Приватного підприємства «НАВІК», Головне управління ДПС в Одеській області дійшло висновку про нереальність господарських операцій з вищевказаними контрагентами на підставі узагальненої податкової інформації, яка зібрана щодо постачальників позивача згідно інформаційних баз контролюючого органу та інших джерел доступної інформації (т.VІ, а.с.10-182).

Суд звертає увагу, що висновок контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, базувався виключно на підставі податкової інформації, що надавалися іншими територіальними підрозділами Державної податкової служби. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що зустрічні перевірки контрагентів позивача не проводилися, матеріали справи доказів протилежного не містять.

Однак, на думку Головного управління ДПС в Одеській області, контрагентами позивача (Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІАНС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДЖЕН», Товариством з обмеженою відповідальністю «БЛЕЙТЕР», Товариством з обмеженою відповідальністю «НОРДІКОН», Товариством з обмеженою відповідальністю «МІАЛД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАРГОС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ДРАСПЕКС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНЕКС ЛТД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВАСС») не задекларовано послуги по транспортуванню та зберіганню ТМЦ (активів) у відповідний період правовідносин з позивачем. Тобто, неможливо підтвердити факт руху ТМЦ (активів) від продавця до покупця та місця зберігання ТМЦ (активів). Податковим органом було враховано, що згідно даних ЄРПД послуги зберігання товару, навантаження-розвантаження, логістики або інші подібні послуги постачальниками не придбавалися.

Головним управлінням ДПС в Одеській області в акті перевірки вказувалося, що фінансово-господарська діяльність контрагентів Приватного підприємства «НАВІК» здійснюється поза межами правого поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільно-правової дієздатності товариствами, а тому, фінансово-господарські взаємовідносини з такими контрагентами вчинені без наміру створення правових наслідків.

, , - , ?, , ? ? , ? ' () .

, () ' (, ), ? ? ? . (, ) ? ? ? ? ? ? (, ) ? ?' ? , ? ?, ? ( (, )) ? ? , , , , .

5 242 ? ? , .

04.12.2018 814/788/14, 30.11.2018 ? 820/4698/17, 14.02.2018 804/15887/14, 23 2020 ?816/1122/16.

, - , - , , .

0870/370/12 05 2019 820/6402/15 24 2020 .

Суд зазначає, що правила частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Судом була досліджена надана Головним управлінням ДПС в Одеській області податкова інформація відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДЖЕН», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОНЕКС ЛТД» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАСС» (т.VІ, а.с.10-182).

Згідно податкової інформації, відповідачем встановлено, що середньооблікова штатість працівників товариств становить 0 або 10 осіб. У товариств відсутні основні засоби, складські приміщення, трудові ресурси, техніка та транспортні засоби для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем була надана податкова інформація по товариствам, які взагалі не були контрагентами позивача, зокрема, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ЛАТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОЙДЕН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІДЖКОМ».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зауважити, що посилання податкового органу на податкову інформацію щодо контрагентів-постачальників не є достатньою підставою для неврахування задекларованих позивачем показників витрат та податкового кредиту по операціям з такими постачальниками, а податкова інформація повинна оцінюватися судом з урахуванням інших доказів нереальності таких операцій.

У свою чергу, зустрічні перевірки контрагентів позивача Головним управлінням ДПС в Одеській області не проводилися, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Крім того, суд враховує той факт, що під час здійснення виконання ремонтних робіт, на об`єктах замовників, відсутня необхідність утримання підрядником складських приміщень, оскільки техніка може переміщуватися з одного об`єкта на інший, а будівельні матеріали придбаватися безпосередньо для виконання певних видів робіт та не зберігатися на складах підрядника, враховуючи специфічні умови їх зберігання.

Також, суд зауважує, що залучення працівників є можливим і за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), що виключає твердження відповідача про відсутність у контрагентів позивача достатніх трудових ресурсів. Крім того, утримання штату різних спеціалістів-будівельників не є економічно доцільним з точки зору підприємницької діяльності.

Суд наголошує, що надана відповідачем податкова інформація .

Стосовно посилань Головного управління ДПС в Одеській області, що контрагенти позивача фігурують у кримінальних провадженнях, суд відзначає, що сам факт порушення кримінальної справи чи наявність обвинувальних вироків щодо посадових осіб господарюючих суб`єктів не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Судом була досліджена інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень відносно кримінальний проваджень, на які посилається Головне управління ДПС в Одеській області, зокрема, справа №752/1311/18.

Суд наголошує, що вироки суду за фактом фіктивного підприємництва за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 364, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛІАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДЖЕН», Товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕЙТЕР», Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРДІКОН», Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАЛД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАРГОС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРАСПЕКС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОНЕКС ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАСС», станом на день розгляду даної судової справи - відсутні.

Суд враховує, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд зазначає, що реальність господарських операцій Приватного підприємства «НАВІК» з його контрагентами підтверджується наявною у матеріалах справи первинною документацією, яка надавалася контролюючому органу, проте не була ним врахована.

Зокрема, на підтвердження реальності господарських відносин між позивачем та його контрагентами надавалися підсумкові відомості ресурсів, акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, договірні ціни на ремонт, локальні кошториси на будівельні роботи, податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, платіжні доручення, розрахунки прямих витрат і загальновиробничих витрат, відомості витрачених ресурсів витрат підрядника, акти приймання - передачі матеріалів, акти приймання-передачі фронтів робіт, звіти про використання матеріалів, передані замовником, тощо.

Вказані первинні документи надавалися контролюючому органу під час перевірки в оригіналі, що підтверджується відомостями акту-перевірки, не містили дефектів змісту чи форми та були підписані уповноваженими особами і скріплені печатками товариств.

Суд зазначає, що одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового кодексу України, є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Під час судового розгляду справи представником відповідача підтверджено, що докази фіктивного виконання Приватним підприємством «НАВІК» укладених договорів відсутні, а доводи про нереальність господарських операцій фактично базуються лише на припущеннях контролюючого органу, податковій інформації та даних Єдиного реєстру податкових накладних щодо контрагентів позивача.

Під час судового розгляду справи, представником відповідача зауважено, що Приватним підприємством «НАВІК» тричі проводився ремонт покрівлі будівлі торгівельно-розважального центру (у листопаді 2018 року, у грудні 2018 року та у березні 2019 року), що викликає сумнів та може свідчити про нереальність вказаних господарських операцій.

У свою чергу, представником позивача було зазначено, що розмір покрівлі ТРК «Сіті Центр Котовський» становить 17358, 00 м2. Ремонтні роботи покрівлі проводяться різними підрядниками та частинами. Зокрема, за технічною необхідністю, для усунення утворення конденсату на поверхні стелі торгівельно-розважального центру, приведення до санітарних норм та протипожежних вимог приміщень та конструкцій будівель, були виконані відповідні ремонтні роботи та утеплення покрівлі: ТРЦ 1 черга, 2806,00 м2 ТОВ «ФЛАРГОС» у листопаді 2018 року, ТРЦ 1 черга, 3727,00 м2 ТОВ «ГЕЛІАС» у грудні 2018 року, ТРЦ 2 черга 2768,00 м2 ТОВ «МІАЛД» у березні 2019 року (т.VІ, а.с. 198-223).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених Приватним підприємством «НАВІК» договорів та специфіку господарських операцій, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між Приватним підприємством «НАВІК» та його контрагентами.

Висновки суду підтверджуються, поміж іншим, висновком експертного дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №21-2177/2178 від 15.04.2021 року, наявним у матеріалах справи (т.І, а.с.160-230).

Стосовно посилань Головного управління ДПС в Одеській області, що за Приватним підприємством «НАВІК», у перевіряємий період рахувалась кредиторська заборгованість, щодо якої минув строк позовної давності, а тому, позивачеві необхідно було застосувати проводки щодо збільшення інших операційних доходів, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що 27.04.2011 року, між Приватним підприємством «НАВІК» та нерезидентом «YUNGS INVEST&FINANCE INC.» Віргінські острови, Британські, (далі - кредитор), укладено Договір позики №1.

Згідно п.п.1 Договору позики №1 від 27.04.2011 року, кредитор надає позичальнику позику на суми 5000000 доларів США та 5000000 євро.

Позика надається кредитором на термін до 27.04.2016 року, але не раніше реєстрації даного договору в Управлінні Національного банку України в Одеській області шляхом видачі реєстраційного свідоцтва та сплатою 0,1 % річних.

Позика надавалась на фінансування витрат пов`язаних зі статутною діяльністю позичальника та поповнення обігових коштів, у тому числі на погашення кредиторської заборгованості, заборгованості за договорами поруки, договорами про переведення боргу та для перерахування коштів на депозитні рахунки.

У зв`язку зі збільшенням суми позики у доларах США Додатковою угодою №1 від 22.05.2012 року, сторони вирішили внести зміни до умов Договору позики №1 від 27.04.2011 року та збільшити розмір позики на суми 25000000 доларів США та 5000000 євро на термін до 27.04.2016 року.

За користування позикою по договору №1 від 27.04.2011 року, Приватним підприємством «НАВІК» виплачено «YUNGS INVEST&FINANCE INC.» 773000,00 доларів США, зокрема, згідно платіжного доручення №1 від 04.05.2018 року - 160000, доларів США, згідно платіжного доручення №2 від 15.05.2018 року - 100000,00 доларів США, згідно платіжного доручення №3 від 18.05.2018 року - 10000,00 доларів США та згідно платіжного доручення №4 від 28.03.2019 року - 503000,00 доларів США.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять документальних підтверджень визнання Приватним підприємством «НАВІК» лише частини погашеної заборгованості на користь «YUNGS INVEST&FINANCE INC.», а тому, залишок заборгованості по взаємовідносинам по договору позики №1 від 27.04.2011 року становить 169464475,04 гривень або 7036740,40 доларів США та перебіг позовної давності переривається з моменту останньої оплати - 28.03.2019 року.

Таким чином, на кінець періоду вересня 2019 року, який охоплений актом перевірки №3359/15-32-07-13/32146197 від 05.03.2021 року, строк загальної позовної давності не сплив, а тому, заборгованість Приватного підприємства «НАВІК» перед «YUNGS INVEST&FINANCE INC.» по договору позики №1 від 27.04.2011 року не є безнадійною.

Враховуючи вищевикладене, під час судового розгляду справи, судом не встановлено та не підтверджено факту зменшення Приватним підприємством «НАВІК» від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток станом за 30.09.2019 року у сумі 56028629,00 гривень та порушень Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №20 від 31.01.2000 року, Положень (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999 року; П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 року, тощо.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у свою чергу не доведено правомірності винесення на адресу Приватного підприємства «НАВІК» оскаржуваних податкових повідомлень-рішень області №4 та №4 від 30 квітня 2021 року.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «НАВІК» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви Приватним підприємством «НАВІК» було сплачено судовий збір у розмірі 22700,00 гривень, який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства «НАВІК» (65025, м. Одеса, вул. Д. Ойстраха 32, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, код ЄДРПОУ ВП44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року визнати протиправним та скасувати;

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 30 квітня 2021 року визнати протиправним та скасувати;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП44069166) на користь Приватного підприємства «НАВІК» (), понесені судові витрати у розмірі 22700,00 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 серпня 2021 року.

Суддя Балан Я.В.