Справа № 120/6198/21-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 серпня 2021 р. Справа № 120/6198/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі ГУ ДПС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач). За змістом позовних вимог позивачка просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-0202 від 17.03.2021; зобов`язати відповідача провести коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом внесення змін в інтегрованій картці платника податків щодо об`єкту оподаткування нерухомого майна, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , у наступних показниках: загальна площа торгівельно-виробничого комплексу 313,20 кв. м, житлова 58,7 кв. м, пекарні 40,5 кв. м, загальна площа 502 кв. м.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.03.2021 ГУ ДПС у Вінницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення №0-0202, яким позивачці нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки зо 2020 рік, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 28786,31 грн. Вказане рішення позивачка вважає протиправним, таким, що не відповідає фактичним обставинам, встановленим постановою Вінницького адміністративного суду №802/1769/17-а від 14.11.2017, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду №802/1769/17-а від 25.01.2018; рішенням Вінницького адміністративного суду № 120/14/19-а від 19.02.2019. Так, позивачка зазначає, що вказаним рішеннями встановлено, що належний їй на праві власності будинок, житловий з вбудованим торгівельно-виробничим комплексом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом нежитлової нерухомості, а тому, положення підпункту "г" підпункту 266,7,1 пункту 266.7статті 266 Податкового кодексу (далі - ПК України) до такого нерухомого майна не застосовується.

Враховуючи безпідставність нарахування відповідачем податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за адресою АДРЕСА_1 , на переконання позивачки, єдиним ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків щодо вказаного об`єкту оподаткування нерухомого майна.

Відповідно до вимог частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

За правилами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного від 18.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку із обмеженим фінансуванням Вінницького окружного адміністративного суду на 2021 рік та відсутністю достатніх коштів для сплати послуг поштового зв`язку, ухвалу від 18.06.2021 разом із позовною заявою надіслано на електронну адресу відповідача: "" та отримана 22.06.2021, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, без поважних причин не подав відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САА від 07.12.2004 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок, житловий з вбудованим торгівельно-виробничим комплексом загальною площею 502,0 кв. м., житлова площа 58,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому відповідно до опису об`єкта, що зазначений у свідоцтві, двоповерховий житловий будинок з підвалом становить 199,8 кв., вбудований торгівельно-виробничий комплекс 313,2 кв. м.

17.03.2021 ГУ ДПС у Вінницькій області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 цього Кодексу прийняло податкове повідомлення-рішення за № 0-0202, яким позивачці визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єктів житлової нерухомості у 2020 році в розмірі в розмірі 28786,31 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається в тому числі із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості, є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України).

Об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.

Згідно положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України).

Порядок обчислення суми податку врегульовано положеннями пункту 266.7 статті 266 ПК України, згідно з яким обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За змістом пп. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до оскаржуваного рішення позивачці визначене податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об`єктів житлової нерухомості. При цьому, сума податку, що підлягає сплаті збільшена на 25000 грн., оскільки загальна площа об`єктів житлової нерухомості, наявна у позивачки, перевищує 500 кв. м.

Перевіряючи обґрунтованість нарахованої позивачу суми податку відповідно до оскаржуваного рішення, суд враховував таке.

Згідно з актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію №219 від 16.07.2003 об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має такі показники: пекарня - 500 кг/год., два торгових зали площею 80,8 кв. м. кафе площею 38.00 кв. м. на 12 посадочних місць.

Загальна площа торгівельно-виробничого комплексу - 313.20 кв. м. житлова 58,7 кв. м., пекарні 40,5 кв. м., загальна площа 502 кв. м.

Відповідно до технічного паспорту реєстраційний номер 3793 від 29.11.2014, що виданий комунальним підприємством "Тульчинське міськрайонне бюро технічної інвентаризації", об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , складається з приміщень житлового та нежитлового фонду.

Відповідно до журналу підрахунку площі житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями), торгівельно-виробничий комплекс, що знаходиться на першому поверсі об`єкту нерухомості, складається з приміщень громадського харчування та торгівлі, загальною площею 313,2 кв. м.

За таких обставин, з урахуванням підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України вбудований торгівельно-виробничий комплекс, загальною площею 313,2 кв.м, що знаходиться на першому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом нежитлової нерухомості, а тому, підпункту "г" підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України до даного нерухомого майна не застосовується.

Крім того, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі № 802/1769/17-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 21.06.2017 № 188236-13, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, судом було встановлено, що "позивачу на праві приватної власності належить будинок, житловий з вбудованим торгівельно-виробничим комплексом загальною площею 502,0 кв. м., житлова площа 58,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до опису об`єкта, що зазначений у свідоцтві, двоповерховий житловий будинок з підвалом становить 199,8 кв., вбудований торгівельно-виробничий комплекс 313,2 кв.м., та 40/100 часток приватної спільної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

25.01.2018 постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі №802/1769/17-а апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду № 802/1769/17-а залишено без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2017 без змін. Колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції про те, що вбудований торгівельно-виробничий комплекс, загальною площею 313,2 кв.м, який знаходиться на першому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нежитлової нерухомості, а тому відповідачем безпідставно збільшено суму податку, що підлягає сплаті на 25000 грн.".

В подальшому рішенням Вінницького адміністративного суду від 19.02.20219 у справі №120/14/19-а позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування ППР №0-0202 від 07.12.2018 задоволено в повному обсязі. При цьому Вінницьким адміністративним судом у справі №120/14/19-а зазначено: "За таких обставин, не підлягають повторному доведенню ті обставини, то вбудований торгівельно-виробничий комплекс, загальною площею 313,2 кв.м, який знаходиться на першому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нежитлової нерухомості. Таким чином, при складанні податкового повідомлення-рішення №0-0202 від 07 грудня 2018 року Головним управлянням ДФС у Вінницькій області не вірно застосовано п.п. "г" п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України".

23.07.2019 ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного у справі № 120/14/19-а відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2019.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Керуючись ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, не підлягають повторному доведенню ті обставини, що вбудований торгівельно-виробничий комплекс, загальною площею 313,2 кв.м, який знаходиться на першому поверсі будівлі, за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нежитлової нерухомості.

Таким чином, при складанні податкового повідомлення-рішення № 0-0202 від 17.03.2021 ГУ ДПС у Вінницькій області не вірно застосовано норми ПК України, а відтак спірне рішення контролюючого органу підлягає скасуванню судом.

Щодо вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Вінницькій області провести коригування в обліковій картці платника, то при її вирішенні суд виходить з такого.

Станом на час виникнення спірних правовідносин порядок організації діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування врегульовувалась Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (втратив чинність з 05.04.2021, далі - Порядок №422).

За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І зазначеного Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Приписами пункту 3 розділу 1 Порядку № 422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Системний аналіз ПК України та Порядку № 422 свідчить про те, що ведення контролюючим органом ІКП, відображення у ній певної інформації під час здійснення оперативного обліку податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, не обумовлює само по собі виникнення для платника податків будь-яких грошових зобов`язань, оскільки останні встановлюються та оформлюються виключно в порядку встановленому Главою 4 Розділу ІІ Податкового Кодексу України шляхом прийняття відповідного рішення та врученням платнику податкової вимоги.

Згідно із п.1 гл.4 Порядку № 422 відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Вказаним Порядком, крім іншого, унормовано питання нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС (глава 7 розділу III Порядку №422) та перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників (Розділ VII Порядку №422).

Зокрема, відповідальний юрист відповідає за правильність та своєчасність введення даних до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, у тій справі, яку він супроводжує.

З метою забезпечення контролю за повнотою внесення інформації до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, за первинними документами керівником структурного підрозділу, відповідального за супроводження справ у судах, щоденно формується реєстр справ, де суми у загальному результаті не співпадають із сумами податкових повідомлень-рішень, та звіт щодо кількості помилок, допущених працівниками підпорядкованих органів ДФС при занесенні до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судових оскаржень, що знаходяться на розгляді, щодо яких зупинено або закінчено провадження у звітному періоді.

Інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Натомість з 05.04.2021 набув чинності Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, норми якого містять положення подібні з положеннями Порядку №422, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2018 у справі № 816/2042/16, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо узгоджених сум нарахованих грошових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 23.04.2019 у справі №825/3211/15-а.

Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 по справі №640/8980/19 наголошує, що відображенням в електронному кабінеті, інтегрованій картці та інших інформаційних системах ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання (в т.ч. нарахування пені) на підставі податкового повідомлення-рішення, що вважається скасованим, порушуються права платника податків.

Наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу, дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 Податкового кодексу України відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.

Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може привести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.

Скасування податкового повідомлення-рішення, з однієї сторони, нівелює обов`язок платника податків зі сплати донарахованих таким податковим повідомленням-рішенням грошових зобов`язань, а з іншої виключає наявність правових підстав для відображення відповідних грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника. Водночас, протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав, очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Таким чином, враховуючи некоректність вищезазначених даних інформаційної системи, яка є наслідком прийняття контролюючим органом неправомірних рішень за відсутністю правових підстав для притягнення позивачки до фінансової відповідальності, належним способом захисту, що відновить порушені права позивачки, є коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки шляхом внесення змін до інтегрованої картки платника податків щодо об`єкту оподаткування: нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у таких кількісних показниках: загальна площа торгівельно-виробничого комплексу - 313.20 кв. м, житлова 58,7 кв. м, пекарні - 40,5 кв. м, загальна площа - 502 кв. м. Отже, позов в цій частині також підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За містом частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із обставин, встановлених судом у цій справі, а також враховуючи те, що відповідачем не було доведено правомірності своїх дій у правовідносинах, з приводу яких подано позов, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивачки на сплату судового збору в сумі 908 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № 0-0202 від 17.03.2021

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області провести коригування інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом внесення змін до інтегрованої картки платника податків щодо об`єкту оподаткування: нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у таких кількісних показниках: загальна площа торгівельно-виробничого комплексу - 313.20 кв. м, житлова - 58,7 кв. м, пекарні - 40,5 кв. м, загальна площа - 502 кв. м.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений судовий збір в сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович