Справа № 520/10916/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 07 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) виконавчого збору у розмірі 53 141, 13 гривень за виконавчим провадженням № 27896461 та закрити виконавче провадження № 65708998 від 07 червня 2021 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07 червня 2021 року № 27896461.
- Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 07 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 316, 28 гривень за виконавчим провадженням № 27896461 та закрити виконавче провадження № 65709308 від 07 червня 2021 року з примусового виконання постанови про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 07 червня 2021 року № 27896461.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржувані постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки 16 серпня 2018 року була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу та закрито виконавче провадження №27896461 з примусового виконання виконавчого листа, а отже з цього моменту починає перебіг строку для винесення постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження та його пред`явлення до виконання. Постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесені 07.06.2021 року та відкритті виконавчі провадження з їх примусового виконання цією датою, а отже з пропуском строку на їх виконання.
Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Представник третьої особи правом подання пояснень щодо адміністративного позову не скористався.
У судове засідання призначене на 18.08.2021 року о 11:30 представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідач у поданому відзиві просив суд розглядати справу без його участі.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що постановою заступника начальника Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Кардовим Олександром Вікторовичем 30.07.2011 відкрито виконавче провадження №27896461 з виконання виконавчого листа № 2-1815/10 виданого 14.04.2011 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 531 411,32 грн.
26.04.2012 року було винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження №27896461 з Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області для подальшого виконання.
07.05.2012 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Барановою Я.О. прийнято матеріали виконавчого провадження №27896461 про що винесена постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження.
З матеріалів справи судом встановлено, що 14.08.2018 року до Відділу надійшла заява представника за довіреністю ПАТ «Укрсоцбанк» Супрун О. В. про повернення виконавчого документу без виконання па підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року).
16.08.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко Севастьяном Валеріановичем, на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану.
Представником відповідача у відзиві було повідомлено, що перевіркою матеріалів виконавчого провадження №27896461 та відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що боржником рішення суду станом на 31.05.2021 не виконано, жодних надходжень грошових коштів на депозитний рахунок відділу в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не було. Також, було встановлено, що державним виконавцем в порушення вимог статей 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.06.2011 року - що діяла на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження) та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року - що діяла на момент прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувану) постанова про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження взагалі не виносилась та при прийнятті рішення про повернення виконавчого документу стягувану, як виконавчий документ, у Автоматизованій системі виконавчих проваджень не реєструвалось.
У зв`язку із зазначеним, постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 31.05.2021 виданої в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Качмаром В.Б., в порядку ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко С.В. про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.08.2018 року №27896461.
На виконання вищевказаної постанови, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гуком С.В. 07.06.2021 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
07.06.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу , відповідно до якої виконавчий лист №2-1815/10 від 14.04.2011 року було певернуто стягувачу. Також у постанові зазначено, що постану про стягнення виконавчого збору від 07.06.2021 року та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.06.2020 року винесено в окреме провадження.
Цього ж дня старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гуком С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65709308 щодо виконання постанови №27896461 від 07.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 316,28 грн.
Позивач, вважаючи, що оскаржувані постанови винесені з пропуском строку їх винесення та пропуском строку для пред`явлення до примусового виконання, звернувся до суду з даним позовом.
Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент винесення оскаржуваних постанов, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.
За змістом частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Суд зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження №27896461 умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулювалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV (у редакції від 04.06.2011).
Згідно з частиною 2 статті 25 передбачено, то у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 27 цього ж Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону №606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до розділу XIIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII , рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності ним Законом: виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону 2016 року) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України ла примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України, Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості. із сплати аліментів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 от, 37 Закону Виконавчий документ повертається стягувану, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Частиною 3 статті 40 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Представник позивача в обгрунтування протиправності оскаржуваних постанов лише зазначає, що вони винесені з пропуском строку їх винесення та пропуском строку для пред`явлення до примусового виконання.
З приводу зазначених тверджень представника позивача, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копії постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження винесеної в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Качмаром В.І від 31.05.2021 року, з якої вбачається, що перевіркою матеріалів виконавчого провадження №27896461 та відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що боржником рішення суду станом на 31.05.2021 не виконано, жодних надходжень грошових коштів на депозитний рахунок відділу в рахунок погашення боргу за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження не було. Також, було встановлено, що державним виконавцем в порушення вимог статей 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 04.06.2011 року - що діяла на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження) та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року - що діяла на момент прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувану) постанова про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження взагалі не виносилась та при прийнятті рішення про повернення виконавчого документу стягувану, як виконавчий документ, у Автоматизованій системі виконавчих проваджень не реєструвалось.
Відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконання під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця привести виконавчі дії в порядку встановленим цим Законом.
Судом встановлено, що постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження винесеної в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Качмаром В.І від 31.05.2021 року було скасовано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко С.В. про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.08.2018 року №27896461.
На виконання вищезазначеної постанови, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гуком С.В. 07.06.2021 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.
Судом встановлено, що 07.06.2021 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист №2-1815/10 від 14.04.2011 року було певернуто стягувачу. Також у постанові зазначено, що постану про стягнення виконавчого збору від 07.06.2021 року та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 07.06.2020 року винесено в окреме провадження.
Цього ж дня старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гуком С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65709308 щодо виконання постанови №27896461 від 07.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 316,28 грн.
Таким чином, судом встановлено, що постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 07 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 53 141,13 гривень за виконавчим провадженням № 27896461 та про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 316, 28 гривень винесені у строк передбачений чинним законодавством, а тому є законними та не підлягають скасуванню.
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим адміністративних позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 серпня 2021 року.

Суддя Бідонько А.В