Справа № 380/8813/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8813/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Наум`як Х.О.,

представника позивача Сирова З.З.,

представника відповідача Красій Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) в якій позивач просить суд ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення № 93 від 13.05.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області про відмову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у призначенні пенсії за віком як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв відповідно до П.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 8 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 23 березня 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу 15 років 4 місяці 5 днів за періоди роботи: з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та З 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах Державного підприємства « 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація;

- стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1816 грн.ОО коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення відповідача від 13 травня 2021 року №93, яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню, адже відповідач безпідставно не зарахував йому до пільгового стажу періоди роботи з 18.04.1994 по 04.02.1999 року на Державному унітарному підприємстві міста Москви «Мосгостранс» Філіал №9-й на посаді водія 1 класу лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршутах. Так, позивач зазначає, що відповідно до записів у його трудовій книжці він працював на посаді водія автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний в період. Згадана обставина підтверджується не тільки його трудовою книжкою, але й довідкою № 837 від 08 грудня 2020 року, яка уточнює особливий характер роботи, необхідний для призначення пенсії у зв`язку з особливими умовами праці, яка видана Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день в режимі повного робочого тижня. Крім того, на запит Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по м. Москва і Московської області надало довідки про заробітну плату ОСОБА_1 , видані Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний, достовірні та підтверджені кадровими наказами і особовими рахунками.

З огляду на викладене, позивач уважає, що його пільговий стаж за період з 29.10.1999 року по 13.05.2014 року та належним чином підтверджений, становить більше 12 років, та з 18.04.1994року по 19.04.1999 року, становить більше 15 років тому з урахуванням наявного страхового стажу більше 30 років, надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з цим просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 03.06.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні заяви. Відповідач вказує, що відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - також Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають. Зазначає, що розглянувши подані позивачем документи, органом Пенсійного фонду України було прийнято Рішення від 13.05.2021 року № 93 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п.8 ч.2 ст. 114 Закону №1058 про, що повідомлено позивача. Вказує, що для призначення пенсії позивачу згідно п.8 ч.2 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», необхідним є досягнення віку 55 років, загальний стаж роботи не менше 30 років та наявність стажу роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв не менше 12 років 6 місяців ( зокрема у період з 1 квітня 2021 по 31 березня 2021 - не менше 28 років 6 місяців). За результатами розгляду документів поданих до заяви до пільгового стажу позивача не враховано періоди роботи за довідкою виданою «ГУП міста Москви «Мосгостранс» Філіал західний ГУП «Мосгостранс» з 18.04.1994 по 04.02.1999, оскільки не передбачено зарахування, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи за сумісництвом, оскільки згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 основне місце роботи ВАТ «Миколаївське АТП-Львівський КБК» з 18.12.1991 по 04.02.1999 року. Зазначає, що страховий стаж позивача становить 20 років 6 місяців 20 днів, в тому числі стаж на пільгових умовах 3 роки 4 місяці 6 днів. Враховуючи викладене, відповідач вказує, що відсутні правові підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.8 ч.2 статті 114 Закону №1058. Дата з якої позивач матиме право на призначення пенсії 24.03.2030.

Представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив.

Відповідач надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Суд дослідив подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року працював за строковими контрактами на Державному підприємстві 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація водієм лінійного міського автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах (без зачислення в штат підприємства), що підтверджується письмовими контрактами, які укладались між позивачем та підприємством « 9-й автобусний парк міста Москви «Мосгортранс».

Трудовий стаж на Державному підприємстві 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація за строкові періоди роботи з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року - становить 3 роки 1 місяць 20 днів.

З 29.10.1999 року по 13.05.2014 року позивач працював на Державному підприємстві 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», перейменованого у 2001 році в Дочірнє державне унітарне підприємство 9-й автобусний парк ГУП « Мосгортранс», у 2005 році - у Філію 9-й автобусний парк Державного унітарного підприємства міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація водієм 1 класу лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах за строковими трудовими договорами, що стверджується відповідними записами у моїй трудовій книжці серії НОМЕР_3 ( порядкові номери записів 20- 41) та у вкладиші серії НОМЕР_4 до моєї трудової книжки (порядкові номери записів 42- 54).

Трудовий стаж на Державному підприємстві 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація за строкові періоди роботи: з 29.10.1999 року по 13.05.2014 року становить - 12 років 2 місяці 16 днів.

Загалом за обидва вказані вище періоди роботи: з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та з 29.10.1999 року по 13.05.2014 року загальний трудовий стаж позивача на Державному підприємстві: 9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація становить - 15 років 4 місяці 5 днів.

Загальний страховий стаж становить: 32 роки 5 місяців З0 днів, що підтверджується документально, зокрема відповідними записами у моїй трудовій книжці.

Рішенням N° 93 від 13.05.2021 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причин не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту у місті Москві, РФ, зокрема: за період з 18.04.1994p.no 04.02.1999 року з причини наявності у трудовій книжці запису про місце роботи на посаді водія автобуса на ВАТ «Миколаїв-Львівський КБК», тобто роботи за сумісництвом, а за період, починаючи з 2004 року - з причини необхідності підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації ( внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації).

Як вбачається із запису № 15 трудової книжки серії НОМЕР_3 з 18.12.1991 року позивач був прийнятий на посаду водія автобуса в Миколаїв -Львівський КБК ( Комбінат будівельних конструкцій) перейменованого з 04.01.1996 року у ВАТ «Миколаїв-Львівський КБК» (запис № 18).

Як вбачається із довідки № 18 від 11.03.2020р., виданої ПрАТ «Миколаїв-Львівський комбінат будівельних конструкцій» у період роботи з 01.01.1994 року по 04.02.1999 року комбінат працював неритмічно. У зв`язку із зменшенням об`ємів капітального будівництва і скороченням виробництва залізобетонних виробів та недостатніми об`ємами реалізації готової продукції з 18.12.1991 р. по 04.02.1999 року позивач періодично знаходився у відпустках без збереження заробітної плати, що стверджується довідкою № 7 від 16.03.2020р., виданою ПрАТ «Миколаїв-Львівський комбінат будівельних конструкцій» ( колишній ВАТ ««Миколаїв-Львівський комбінат будівельних конструкцій»), і фактично відпрацьовані ним дні за період з 01.01.1994 по 04.02.1999 р. (5 років) в загальній кількості становлять 104 робочих дні, що стверджується довідкою № 5 від 20.02.2020 року, виданої ПрАТ «Миколаїв-Львівський комбінат будівельних конструкцій».

Факт підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації за весь час роботи позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах міститься у Довідці, уточнюючій особливий характер роботи або умови, необхідні для дострокового призначення трудової пенсії по старості № 837 від 08.12.2020 року, виданій Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс»; Довідці № 62 від 25.07.2014р. про заробітну плату; Довідці № 63 від 25.07.20:4р про заробітну плату, виданих Філією 9-й Автобусний парк ГУП Мосгортранс м.Москви; Довідці № 99 від 01.12.2020 року про заробітну плату, виданій Філією Южний ГУП «Мосгортранс», у яких зазначено, що зі всіх включених у довідки сум заробітної плати проведені відрахування в Пенсійний Фонд Росії (ПФР) та сплата податків.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Насамперед суд враховує, що у спірний період з 18.04.1994 по 19.04.1999 року та 29.10.1994 року по 15.05.2014 року, який відповідач не зарахував позивачу до спеціального стажу роботи згідно оскаржуваного рішення, позивач працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації.

З цього приводу слід зазначити, що статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі - також Угода від 13 березня 1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Ураховуючи те, що позивач проживає на території держави Україна, то з огляду на закріплений Угодою від 13 березня 1992 року принцип територіальності, його пенсійне забезпечення повинно здійснюватися за законодавством України.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту восьмого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Аналіз наведеної норми права дає підстави дійти висновку, що водії міського пасажирського транспорту мають право на пенсію на пільгових умовах за наявності одночасно таких умов:

- досягнення віку 55 років;

- не менше 30 років страхового стажу - для чоловіків;

- не менше 12 років 6 місяців страхового стажу на пільговій роботі.

Визначення поняття страхового стажу та порядок його обчислення урегульовані статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої, абзацу першого частини четвертої цієї статті страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - також Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як встановлено абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

- за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд встановив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 93 від 13 травня 2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підставою для відмови стало те, що в трудовій книжці позивача запису про місце роботи на посаді водія автобуса на ВАТ «Миколаїв-Львівський КБК», тобто роботи за сумісництвом, а за період, починаючи з 2004 року - з причини необхідності підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації ( внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації).

Оцінюючи наведені вище підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначені у спірному рішенні відповідача, суд враховує таке.

Стосовно викладеного у спірному рішенні відповідача висновку про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації суд зазначає таке.

У згаданому вище рішенні відповідач вказав про те, що при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року відповідних періодів роботи на території держав-учасниць СНД, в тому числі до страхового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, можливо здійснити за умови підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, на території якої провадилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що факт підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації за весь час роботи позивача на посаді водія міського пасажирського транспорту , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах міститься у Довідці, уточнюючій особливий характер роботи або умови, необхідні для дострокового призначення трудової пенсії по старості № 837 від 08.12.2020 року, виданій Державним унітарним підприємством міста Москви «Мосгортранс»; Довідці № 62 від 25.07.2014р. про заробітну плату; Довідці № 63 від 25.07.20:4р про заробітну плату, виданих Філією 9-й Автобусний парк ГУП Мосгортранс м.Москви; Довідці № 99 від 01.12.2020 року про заробітну плату, виданій Філією Южний ГУП «Мосгортранс», у яких зазначено, що зі всіх включених у довідки сум заробітної плати проведені відрахування в Пенсійний Фонд Росії (ПФР) та сплата податків, однак відповідач безпідставно не прийняв це до уваги.

На підставі викладеного суд уважає, що висновок відповідача про відсутність документального підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду Держави СНД за періоди роботи на території Російської Федерації є хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо зазначеного в рішення №93 від 13.05.2021 про роботу за сумісництвом, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 року №245 встановлено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Згідно з п.2 зазначеної постанови, тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи в закладах охорони здоров`я за сумісництвом.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі №456/130/17.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи позивача 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного міського автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» є належним чином підтвердженими, відтак мають бути зараховані позивачу до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому оскаржуване рішення відповідача № 93 від 13 травня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з незарахуванням до спеціального стажу періодів його роботи 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного міського автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» є протиправним, і з цих підстав його належить скасувати.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірне рішення відповідача № 93 від 13 травня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України.

Тому позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування цього рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи суд встановив, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до спеціального стажу періоди його роботи з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс».

З цих підстав суд визнав протиправним та скасував рішення відповідача № 93 від 13 травня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди його роботи 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах на Державному унітарному підприємстві «Мосгостранс» до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тому позовну вимогу у цій частині належить задовольнити.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» підлягає стягненню на його користь з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 93 від 13.05.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області про відмову ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у призначенні пенсії за віком як водію міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв відповідно до п.8 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 8 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 23 березня 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу 15 років 4 місяці 5 днів за періоди роботи: з 18.04.1994 року по 19.04.1999 року та з 29.10.1999 року по 13.05.2014 року на посаді водія лінійного автобуса на регулярних міських пасажирських маршрутах Державного підприємства «9-й Автобусний парк міста Москви «Мосгортранс», Російська Федерація.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1816 грн.00 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2021.

Суддя В.М. Сакалош