Справа № 340/5004/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань вжиття заходів забезпечення позову

18 серпня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5004/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по адміністративній тсправі за позовом ОСОБА_1 (позивач) до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

-визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 03.08.2021 року № 1806 "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ";

-зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер - :02:000:0133) у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (код КВЦПЗ А 01.03), розташованої на території Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, загальною площею 2,0000 га, з них: 2,0000 га - багаторічні насадження;

-зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом п`ятнадцяти днів з дня набрання законної сили;

-стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. (десяти тисяч гривень).

Одночасно, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просить заборонити відповідачу вирішувати питання про надання у власність земельної ділянки, площею 2,0 га, кадастровий номер :02:000:0133, що розташована на території Федіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Вказана заява вмотивована необхідністю вжиття відповідних заходів з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 154 КАС України заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Так, ознайомившись зі змістом поданої заяви, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 4 ст. 150 КАС України передбачено, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Ч. 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. До того ж, забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту заявнику до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен чітко навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід вказати, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд також має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вищевказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Крім того, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Судом встановлено, що рішенням восьмої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03.08.2021 №1806 було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, наведену у постанові від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц (провадження №14-301цс18), рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц (провадження №14-28цс20) не знайшла підстав для відступу від висновку викладеного у постанові від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц (провадження №14-301цс18).

Суд вважає, що наведені у заяві доводи про необхідність забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача, як це передбачено пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України.

Також, суд зазначає, що припущення позивача стосовно наміру відповідача розпорядитися спірною земельною ділянкою на власний розсуд, не можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки суду не було надано належних доказів на підтвердження існування очевидних ознак порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Крім того, судом не виявлено очевидних ознак протиправності рішення від 03.08.2021 №1806, як того вимагає пункт 2 частини 2 статті 150 КАС України. При цьому, наведені позивачем доводи щодо протиправність цього рішення потребують з`ясування та перевірки їх доказами на стадії розгляду справи по суті та не можуть бути підставою для заборони як відповідачу, так і іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0133 до набрання рішенням суду по адміністративній справі законної сили, як заходів забезпечення позову.

Крім того, забезпечення позову в спосіб, зазначений позивачем, буде означати вирішення спору по суті до ухвалення рішення по справі, що, в свою чергу, може призвести до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, що суперечить приписам КАС України та не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Отже, на час розгляду заяви суд не вбачає ознак можливої небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Також, судом не підтверджено та не встановлено наявності реальної загрози виникнення незворотних для позивача наслідків.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі - відмовити.

2.Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів за правилами, встановленими ст.ст.293-297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько