Справа № 524/5307/21
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5307/21
Провадження №2-а/524/89/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника 3 групи іпквіпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Тур Валерія Геннадійович та Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

До Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 151430 від 06 червня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою № 151430 від 06 червня 2021 року начальника 3 групи ІПК віпс (тип А) відділу прикордонної служби Харківського прикордонного загону Тур В.Г. позивача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, зокрема, відповідачем не було наведено жодних доказів на підтвердження провини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, не роз`яснено права та обов`язки, проігноровано право скористатись юридичною допомогою.

Ухвалою судді від 14 червня 2021 року постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувано документи, запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.

15 червня 2021 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича, про розгляд справи з викликом сторін у справі.

Відповідно до наказу голови Автозаводського районного суду міста Кременчука суддя Вінтоняк Н.Д. перебувала у щорічній відпустці з 05 липня 2021 року по 16 серпня 2021 року.

13 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що позивач, 06 червня 2021 року виїхала з тимчасово окупованої території України в межах Донецької та Луганської областей через закритий пункт пропуску «Успенка», чим порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях», що встановлено під час перевірки документів у пункті пропуску «Гоптівка» 06.06.2021 року о 08:52 год., підстав для скасування постанови, що оскаржується, відсутні.

Разом з тим, представником відповідача не надано доказів направлення копії відзиву та доданих до нього документів на адресу позивача, як того вимагає ч. 3 ст. 162, п. 2 ч.1 ст. 175 КАС України. При цьому, суд зауважує, що в ухвалі суду від 14 червня 2021 року, відповідачам запропоновано подати відзив з урахуванням вимог статті 162 КАС України, зокрема, із вимогою необхідності направлення (вручення) копії відзиву іншим учасниками справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 167 КАС України, суд прийшов до висновку про повернення відзиву відповідачу без розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 151430 від 06 червня 2021 року начальника 3 групи іпквіпс (тип А) віділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Згідно з текстом постанови, 06.06.2021 року о 08:52 год. в ППр «Гоптівка» виявлено порушення, а саме 05.06.2021 року близько 18:00 год. гр. ОСОБА_4 в складі групи осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , порушила порядок виїзду з ТОТ в районі пункту пропуску «Успенка» (рух через який припинено) поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду (далі КПВВ), чим порушила вимоги, п. 3 Порядку затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019 року № 815, відповідно до якої в`їзд або виїзд до/з ТОТ здійснюється виключно через КПВВ.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Перебування в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях осіб, не залучених до проведення таких заходів, може тимчасово бути обмежено на період проведення таких заходів Командувачем об`єднаних сил. Законні вимоги посадових осіб, залучених до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, є обов`язковими для громадян і посадових осіб.

28 листопада 2019 року набрав чинності Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 №815.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 815 в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Таким чином відповідно до пункту 3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Розпорядженням від 18.02.2015 № 106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» Кабінет Міністрів України закрив 23 пункти пропуску, з яких 1 міжнародний, 4 міждержавних та 18 місцевих на кордоні з Російською Федерацією, зокрема, дані рішення стосуються пунктів пропуску (пунктів контролю) «Маринівка», «Новоазовськ», «Успенка», «Іловайськ», «Квашине», «Донецьк», «Должанський», «Червона Могила», «Ізварине», «Красна Талівка», «Юганівка», «Герасимівка», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Частиною другою статті 204-2 КУпАП визначено, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

-начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;

-інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

За правилами ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КупАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача піддано адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 5100 грн., за те, що вона 05.06.2021 р. близько 18:00 хв. у складі групи осіб порушила порядок виїзду з ТОТ в районі пункту пропуску «Успенка» (рух через який припинено) поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Ооб`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 2 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Натомість, суд зазначає, що відповідачем, у порушення ч. 2, 5 ст. 77 КАС, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 2 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача оскаржуваної постанови.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-2 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні під час складання постанови не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

Відповідачем не доведено, що в діях позивача при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-2 КУпАП.

Відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Оскільки відповідачем не надано відзиву, який би відповідав вимогам ст. 162 та ст. 175 КАС України, суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, роз`яснення прав, у тому числі, права на правову допомогу тощо.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 139, 245-246, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до начальника 3 групи іпквіпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Тур Валерія Геннадійович та Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 151430 від 06 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.204-2 КУпАП та накладення на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-2 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд міста Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк