Справа № 200/10621/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

20 серпня 2021 р. Справа №200/10621/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

19 серпня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі відповідач 1, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - відповідач 2, Держгеокадастр України), в якому позивач просив:

1. визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Донецькій області щодо не пропонування ОСОБА_1 при повідомленні про майбутнє звільнення у зв`язку з скороченням займаної ним посади рівнозначної посади «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області»;

2. визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Донецькій області щодо оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «Б» ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, а саме посади «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області»;

3. визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 02 серпня 2021 року № 440-к в частині п. 2.12 щодо оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «Б» ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, а саме посади «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області»;

4. зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області»;

5. обов`язати ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вчинити певні дії щодо переведення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області».

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 31 липня 2017 року він обіймає посаду начальника Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгеокадастру у Донецькій області; йому присвоєний 6 ранг категорії «Б» державного службовця.

01 липня 2021 року на виконання наказів Держгеокадастру України від 27 квітня 2021 року № 73 та від 06 червня 2021 року № 109-ок, а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2014 року № 85 «Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів», ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади, яку він обіймає.

Того ж дня листом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області № 8-5-0.7-3126/2-21 позивачеві запропонована рівнозначна посада державної служби, саме посада «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області».

Позивач погодився на цю пропозицію і 01 липня 2021 року направив до ГУ Держгеокадастру у Донецькій області заяву про переведення його з 05 липня 2021 року на рівнозначну посаду начальника Управління у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Позивач стверджує, що станом на 19 липня 2021 року в ГУ Держгеокадастру у Донецькій області на нові посади були переведені всі працівники, крім нього; наказ про його переведення виданий не був.

Листом від 15 липня 2021 року № 31-5-0.7-3409/2-21 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивачеві, що помилково запропонувало йому посаду начальника Управління у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Цим же листом ОСОБА_1 запропонована як рівнозначна посада заступника начальника управління начальника відділу № 4 Управління у Покровському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (тимчасово на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника).

На запропоновану посаду позивач не погоджується, вважаючи її нерівнозначною та невільною.

Крім того, наказом ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 02 серпня 2021 року № 440-к оголошений конкурс на зайняття посад державної служби категорії «Б» ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, в тому числі на посаду начальника Управління у Покровському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області (пп. 2.12 п. 2 наказу).

Листом від 10 серпня 2021 року № 32-5-0.7-3771/2-21 ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивачеві, що процедура конкурсу розпочата, однак ще не завершена, і поки триває процедура проведення конкурсу на зайняття вакантних посад, переведення на вакантні посади, на які оголошено конкурс, порушить конституційні права громадян України на рівний доступ до державної служби.

З діями ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, які полягали у не пропонуванні рівнозначної посади начальника Управління у Покровському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, а також у проведенні конкурсу на цю посаду, ОСОБА_1 не погоджується, вважає їх протиправними, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом:

1. зупинення дії п. 2.12 наказу ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 02 серпня 2021 року № 440-к щодо оголошення конкурсу на зайняття посади державної служби категорії «Б» ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, а саме посади «начальник Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області»;

2. зупинити проведення конкурсу, оголошеного ГУ Держгеокадастру у Донецькій області наказом від 02 серпня 2021 року № 440-к на зайняття посади державної служби категорії «Б» ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, а саме посади «начальника Управління Покровського району Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області».

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, ОСОБА_1 відтворює зміст позовної заяви та зазначає, що забезпечення його позову є необхідним з двох підстав:

- наказ від 02 серпня 2021 року № 440-к є очевидно протиправним та таким, що порушує його права і інтереси;

- невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити і унеможливити виконання судового рішення та ефективний захисту його прав та інтересів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

П. п. 1-2 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, серед іншого, зупиненням індивідуального акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії

Ч. 2 ст. 151 КАС визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Такі правові висновки щодо застосування ст. ст. 150, 151 КАС викладені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2019 року по справі № 826/16888/18.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних та юридичних осіб. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року по справі № 640/13245/19.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Так, на думку позивача, оспорюваний наказ від 02 серпня 2021 року № 440-к в частині оголошення конкурсу на посаду начальника Управління Покровського району ГУ Держгеокадастру є очевидно протиправними.

Суд зазначає, що доводи позивача про очевидну протиправність цього наказу фактично відтворюють зміст позовної заяви

Проаналізувавши ці доводи, суд дійшов висновку, що жоден, з наведених ОСОБА_1 аргументів, не є свідченням очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, яке є предметом спору.

Для перевірки викладених позивачем аргументів необхідне всебічне та повне з`ясування фактичних обставин у справі. Висновок про правомірність/протиправність наказу від 02 серпня 2021 року № 440-к в частині оголошення конкурсу на посаду начальника Управління Покровського району ГУ Держгеокадастру та його відповідність/не відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд може зробити лише на наслідками розгляду справи по суті.

Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність наказу, який є предметом спору, а також про те, що він явно суперечать вимогам закону, порушує права або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Отже, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС підстави забезпечення позову в даному випадку відсутні.

ОСОБА_1 наголошує на існуванні обставин, які, на його думку, свідчать про утруднення виконання рішення суду.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС підставою для забезпечення позову є існування таких обставин, які можуть призвести не до будь-яких ускладнень для виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних інтересів позивача, а лише до істотних ускладнень чи взагалі до унеможливлення виконання рішення чи ефективного захисту прав.

В той же час, в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не обґрунтував, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення та проведення конкурсу ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, або створить перешкоди для ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач не зазначив, які саме істотні та невідворотні наслідки настануть у разі, якщо не буде зупинена дія оскаржуваного наказу та проведення конкурсу, а також не надав докази на підтвердження ймовірності настання та істотності цих наслідків.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, підстави забезпечення позову, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС, в даному випадку також відсутні.

Крім того, суд наголошує на тому, що позов не може бути забезпечено у такий спосіб, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача, суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Даний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 800/521/17 та постановах Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 600/1136/20-а та від 20 січня 2021 року № ЗПП/320/23/20.

На переконання суду, надання правової оцінки оскаржуваним діям і наказу відповідача має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом, а тому, вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, фактично призводить до вирішення спору по суті.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник не навів достатньо підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а з мотивів та підстав заяви судом не вбачається очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення.

При цьому суд зауважує, що сам факт звернення позивача до суду з даним позовом не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Крім того, посилання заявника на можливе порушення його прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених ним доводів та обставин цієї справи.

До того ж застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, не забезпечить збереження балансу інтересів сторін та не узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості, адекватності і співмірності.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволені заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання дій протиправними, визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повний текст ухвали складений 20 серпня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко