Справа № 237/2601/21
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа номер 237/2601/21
Номер провадження 2-а/237/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.21 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі судового засідання Лахно Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України підполковника Євгенія Пікуса в особі начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В. Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови № 016341/21 по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України підполковника Євгенія Пікуса в особі начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В. Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України лейтенанта Коломієць В.В. про визнання дій протиправними та скасування постанови № 016341/21 по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2021 року, в якому позивачка просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 016341/21 від 14.07.2021 року, складену начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Коломієць В.В., про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 14.07.2021 року відповідачем було складено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., у зв`язку з тим, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 05.01.2020 року через КПВВ «Мар`їнка», а 14.07.2021 року перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пропуск «Успенка».

Позивач вказує, що відповідач порушив процедуру розгляду справи, а саме не надав можливості позивачу надати пояснення, подати докази, заявити клопотання, звернутися за правовою допомогою, оскаржити постанову. Оскаржувана постанова не містить посилань на докази, пояснення свідків, тощо.

На підставі викладеного позивач вважає, що вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, є недоведеним, а постанова про накладення на неї адміністративного стягнення є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Позивач про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач про час, дату та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення № 016341/21 від 14.07.2021 року слідує, що 14.07.2021 року о 07:10 год. під час прикордонного контролю виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації, наявної у базі даних Державної прикордонної служби України, 05.01.2020 року виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України через КПВВ «Мар`їнка». Особою надано письмові пояснення, в яких вона зазначила, що 13.07.2021 року близько 20:00 год. здійснила виїзд тимчасово окупованої території України до РФ на напрямку н.п. «Успенка» (ТОТ) - «Матвєєв-Курган» (РФ) в районі н.п. «Успенка», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд її з ТОТ через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 року № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Вчинене правопорушення не оспорює, вину визнає.

Із вказаної постанови встановлено, що вона не містить посилань на роз`яснення позивачу її прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Правомірність прийняття вищезазначеної постанови є спірним питанням у цій адміністративній справі

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 06.12.1988 року по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (рішення ЄСПЛ від 24.11.2000 року у справі «Дактарас проти Литви»).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Диспозицією ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

З огляду на бланкетні положення вказаної норми, нормативним актом, що регулює дані правовідносини, зокрема, є Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018 року.

Із змісту ч. 1, 3 ст. 13 Закону № 2268-VIII, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 17.07.2019 року затверджено Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», який набрав чинності 28.11.2019 року.

За нормами зазначеної постанови КМУ № 815 із змінами, в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204 - 2 КУпАП за те, що 14.07.2021 року вона близько 07:10 год. здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до РФ на напрямку н.п. «Успенка» (ТОТ) - «Матвєєв-Курган» (РФ) в районі н.п. «Успенка».

При цьому, спірна постанова ґрунтується на визнанні вини позивачем у виявленому правопорушенні.

За правилами частини 1 ст. 204-2 КУпАП, особа підлягає відповідальності виключно у разі порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, зокрема, у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

При цьому суб`єктивний склад правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП характеризується прямим умислом.

З огляду на бланкетні положення диспозиції ст. 204-2 КУпАП, за змістом пункту 3 вищезазначеного Порядку № 815, в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачем у порушення вимог ч. 2, 5 ст. 77 КАС України не надано належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 , порушуючи вимоги згаданого Порядку № 815, діяла із прямим умислом.

Також, відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено час, конкретне місце та обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , не підтверджено правомірності дій з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 , оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, а сам факт визнання особою вини та щирого розкаяння у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст. 251 КУпАП, не надано.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

За таких обставин, в межах п. 3. ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Враховуючи, що ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 липня 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення суду, позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а матеріали справи не містять доказів понесення іншими учасниками справи судових витрат, в силу вимог ст. 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 204-2, 247, 251, 280, 283, 284, 288 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 139, 241-246, 255, 257-263, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. Віктора Банних Луганського прикордонного загону ім. Героя України підполковника Євгенія Пікуса в особі начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби "Мілове" ім. В. Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови № 016341/21 по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2021 року- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 016341/21 від 14.07.2021 року, складену начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України Коломієць Владиславом Вікторовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05.08.2021 року.

Суддя В.А. Сенаторов