Справа № 640/6996/20
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 640/6996/20

адміністративне провадження № К/9901/12510/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 640/6996/20

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя: С. К. Каракашьян) від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Н. М. Єгорова, Є. О. Сорочко, І. В. Федотов) від 03 лютого 2021 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2020 року:

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 009 468,89 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 502 367,22 грн.

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати військового збору в сумі 834 122,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 208 530,60 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем вірно обраховано суму інвестиційного прибутку та надано необхідні документи для підтвердження витрат. Зокрема, позивач стверджує про те, що твердження контролюючого органу, що сумою витрат на придбання такого інвестиційного активу вважається сума безпосередньо понесених витрат на придбання майна фізичною особою, яке вносилось до статутного капіталу юридичної особи є безпідставним та надуманим. При цьому позивач вважає, що вартістю придбання активу є вартість переданого нерухомого майна, яку прийнято при його внесенні. Позивач також стверджує, що передавши нерухоме майно, яке оцінено учасниками у 55337250,00 грн. та грошові кошти в розмірі 518500,00 грн., в якості внеску до статуті капіталу ТОВ «ВІАЛА», позивач поніс інвестиційні витрати у сумі 26 945 088,50 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» у розмірі 50%, та інвестиційні витрати у сумі 28 910 911,50 грн. на придбання частки статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у розмірі 50%, Також позивач стверджує, що ним надано докази щодо внесення коштів до статутного фонду підприємства, а твердження відповідача про відсутність документів не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати військового збору в сумі 3 930 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 982,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 березня 2020 року № в частині визначення податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 47 160 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 11 790 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, 09 квітня 2021 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

5. Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено строк на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 640/6996/20, відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, встановлено десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали подати відзив на касаційну скаргу та заперечення на клопотання про зупинення дії судових рішень.

6. 05 травня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

7. Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 640/6996/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку задоволено. Зупинено дію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 640/6996/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

8. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки від 27 січня 2020 року № 841, співробітником відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративного права ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД (), ТОВ «ШЕВБУЛ» (), ТОВ «ВІАЛА» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року» № № 440/26/ 15-42-02-30/ НОМЕР_2 від 21 лютого 2020 року.

10. Актом перевірки, з урахуванням розгляду заперечення позивача, встановлено порушення платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 :

підпункт «а» пункт 176.1 пункт 176, пункт 44.1, пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

підпункт 168.2.1 пункт 168.2, підпункт 168.1.3 пункт 168.1 статті 168 Податкового кодексу України з урахуванням вимог підпункту 164.2.9 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, занижено інвестиційний прибуток за 2016 рік на суму 51 784 161,50 грн. та за 2017 рік на суму 3 823 999,00 грн та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 20І6-2017 року в загальній сумі 10 009 468,89 грн з отриманого доходу;

підпункт 1.2, підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016-2017 року року у загальній сумі 834 122,41 гривень.»

11. На підставі вищезазначених висновків акта перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 17 березня 2020:

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 009 468,89 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 2 502 367,22 грн.

№ , яким визначено податкові зобов`язання позивача зі сплати військового збору в сумі 834 122,41 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 208 530,60 грн.

12. Прийняття вищезазначених рішень мотивовано наступними обставинами, встановленими актом перевірки.

13. Актом перевірки встановлено, а сторонами не спростовується, що позивачем 27 квітня 2017 подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за № .

14. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 07 червня 2017 року позивачем подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за N1 700082403.

15. Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ШАТО» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» (), ТОВ «ВІАЛА» () у загальній сумі 53 769 000,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 57 592 999,00 гри., фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами з від`ємним значенням (інвестиційний збиток) у сумі 3 823 999,00 гривень.

16. Поряд з викладеним суди встановили, що ОСОБА_1 02 травня 2018 року подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві звітну та нову звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік з Додатком Ф1 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих від операцій з інвестиційними активами», яка зареєстрована за № 78015/103655.

17. Відповідно поданого Додатку Ф1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, фізична особа ОСОБА_1 задекларувала інвестиційний дохід від продажу часток в статутному капіталі ТОВ «ТРІГЛІФ» (), ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (), ТОВ «ШЕВБУЛ» () у загальній сумі 6 239 499,00 грн., інвестиційні витрати у сумі 2 415 500,00 грн., загальний фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами нульовим значенням.

18. Крім того, відповідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та документів, наданих ОСОБА_1 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 року, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в 2016 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 262 000,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 25 086 911,50 грн.;

3. частки (4,18456%) статутного капіталу ТОВ «ТОЛСТОЙ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 1475000,00 грн.;

4. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 26 945 088,50 грн.

19. Фізичною-особою ОСОБА_1 самостійно в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік задекларовано отриманий інвестиційний дохід у загальній сумі 53 769 000,00 грн.

20. Відповідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та документів, наданих позивачем до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 року, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 в 2017 році здійснювала продаж:

1. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ТРІГЛІФ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 500,00 грн.;

2. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 3823999,00 грн.;

3. частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ШЕВБУЛ» () та отримала інвестиційний дохід у сумі 2415000,00 грн.

21. Актом перевірки встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «ШАТО» від 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 придбала частку (50%) статутного капіталу ТОВ «ШАТО», що складає 262 000,00 грн. за ціною 262 000,00 грн. у фізичної особи (Продавця) ОСОБА_2 .

22. Копія вказаного договору наявний у матеріалах цієї справи, пунктом 3.2 якого передбачено, що оплата за цим договором відбувається в момент підписання договору сторонами.

23. Крім іншого, актом перевірки було встановлено, що, відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» () від 28 листопада 2008 року № 02/08 частка учасника Товариства ОСОБА_1 складала 50%, що становить 55 856 000,00 грн., яка була сформована за рахунок додаткових майнових внесків, а саме до статутного капіталу Товариства ОСОБА_1 внесено нерухоме майно:

нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 12) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2008 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства 14 078 000,00 грн. (1/2 частина складає - 7 039 000,00 грн);

нежилих приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 13) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2008 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 14 830 000,00 грн. (1/2 частина складає - 7 415 000,00 грн);

квартира АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4 348 000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість якої за згодою учасників Товариства - 6 987 000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_4 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 6 075 000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_5 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 4 699 000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_6 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3 778 000,00 грн.;

квартира АДРЕСА_7 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року. Оціночна вартість яких за згодою учасників Товариства - 3 015 000,00 грн.

24. Погоджена Учасниками оціночна вартість внесеного майна фізичною особою ОСОБА_1 до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» - 43 356 000,00 гривень. При цьому, відповідно до протоколу від 28 листопада 2008 року № 02/08 частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «ВІАЛА» () склала 50%, що становить 55 856 000,00 гривень.

25. У подальшому відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ- БУД» від 26 грудня 2013 № 1 на виконання рішення Загальних Зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» від 27 серпня 2013 року було створено ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» шляхом виділу з ТОВ «ВІАЛА». ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «ВІАЛА» в частині майна та зобов`язань, переданих згідно з розподільчим балансом, затвердженим Протоколом № 7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА».

26. Відповідно до акта прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань до розподільчого балансу, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «ВІАЛА» згідно протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року, засвідчено факт прийому - передачі нерухомого майна та зобов`язань від ТОВ «ВІАЛА» до ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у загальній сумі 57 821 823,00 грн.

27. Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» від 26 грудня 2013 № 1 частка фізичної особи ОСОБА_1 у створеному Товаристві склала 50%, що становить 28 910 911,50 грн., та затверджена статутом ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД», який зареєстрований у державного реєстратора 30 грудня 2013 року

28. У 2016 році фізичною особою ОСОБА_1 здійснено продаж частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» та отримано інвестиційний дохід від такого продажу у сумі 25 086 911,50 грн.

29. У акті перевірки висловлено позицію, що, враховуючи, що частка фізичної особи ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (виділеного з ТОВ «ВІАЛА») формувалась за рахунок внеску нерухомого майна в ТОВ «ВІАЛА», то при продажу такої частки та отриманні інвестиційного доходу, до складу інвестиційних витрат фізичної особи включаються безпосередньо понесені грошові витрати на придбання такого майна, оскільки внесення активів як вкладів до статутного капіталу прирівнюються до їх продажу.

30. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами, позивачем не надано договорів купівлі-продажу на придбання нерухомості та документів щодо оціночної вартості об`єктів нерухомості на час його придбання, яке було внесене до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» в обмін на корпоративні права, внаслідок чого відповідач прийшов до висновку, що інвестиційні витрати на придбання корпоративного права - частки (50%) статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (виділеного з ТОВ «ВІАЛА») фізичної особи ОСОБА_1 , пов`язані з отриманням інвестиційного доходу в 2016 році, документально не підтверджені.

31. Крім того, перевіркою встановлено, що відповідно до протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» після визначеної частки майна, що передана на баланс новоствореного ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» (шляхом виділу з ТОВ «ВІАЛА»), перерозподілено частки Учасників та визначено частку фізичної особи ОСОБА_1 у розмірі 50%, що складає 26 945 088,50 грн.

32. У 2016 році фізичною особою ОСОБА_1 здійснено продаж частки (50%) статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» та отримано інвестиційний дохід від такого продажу у сумі 26 945 088,50 грн.

33. Водночас враховуючи, що до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» фізичною особою ОСОБА_1 було здійснено внесок подарованим нерухомим майном (договори дарування від 28 грудня 2007 року) в обмін на корпоративні права, то інвестиційні витрати на придбання такого нерухомого майна відсутні.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

34. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи наявна копія договору купівлі-продажу 50 % корпоративних прав ТОВ «ШАТО» на суму 262 000,00 грн., укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), пунктом 3.2 якого передбачено, що оплата за цим договором відбувається в момент підписання договору сторонами. При цьому, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором за наслідками інвестиційних операцій є інвестиційний прибуток від продажу пакету інвестиційних активів, який дорівнює різниці між доходом (ціною на дату продажу активу), отриманим від продажу таких активів, та витратами, понесеними платником податку на його придбання, без урахування збільшення його вартості. З урахуванням наведеного, суди прийшли до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині визначення податкових зобов`язань щодо купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «ШАТО».

35. Щодо купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» судами зазначено, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було надано жодних доказів щодо вартості нерухомого майна, переданого до статутного капіталу підприємств, та жодних доказів сплати такої вартості.

36. Враховуючи, що позивачем до статутного капіталу вищезазначених юридичних осіб було передано майно, витрати на придбання якого не понесено, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що вартість придбання інвестиційного активу позивачем дорівнює нулю, а тому всі кошти, отримані позивачем за такий актив є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

37. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суддів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у позові, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

38. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 640/6996/20 стало оскарження судових рішень перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, з посиланням у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

39. Позивач стверджує, що інвестиційні активи - часки корпоративних прав у ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» ОСОБА_1 не дарувалися, а були придбані ОСОБА_1 , шляхом внесення власного майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права

40. Жодною нормою чинного законодавства, зокрема Податкового кодексу України, не передбачено, необхідності підтвердження інвестиційних витрат особи на придбання корпоративних прав шляхом внесення належного їй нерухомого майна документами, на підставі яких особа попередньо набула таке майно, а також взагалі не визначено відповідного виключного переліку документів, якими такі витрати повинні підтверджуватися.

41. Твердження відповідача з приводу необхідності підтвердження вартості інвестиційних витрат позивача виключно відповідними договорами, за якими вона придбала інвестоване нерухоме майно, не лише не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а навпаки - суперечить вищенаведеним приписам статті 170 Податкового кодексу України та загальним засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 Цивільного кодексу України, конституційним основам правопорядку у сфері господарювання та загальним принципам, визначеним статей 5, 6 Господарського кодексу України, які застосовуються інвестором при прийнятті рішення щодо придбання певного інвестиційного активу та відповідним суб`єктом господарювання (у даному випадку товариствами), який визначає вартість його реалізації у співвідношенні з еквівалентом частки, яка передається особі в обмін на таке майно

42. Скаржник наголошує на тому, що інвестиційний прибуток у ОСОБА_1 відсутній, оскільки позитивна різниця між доходом (26 945 088,50 грн. грн. за частку 50%, що складає 26 945 088,50 грн. грн., 28 910 911,5 грн. грн., а також за частку 50%, що складає 28 910 911,5 грн.), отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу та вартістю (частка 50%, що складає 26 945 088,50 грн. грн., а також частка 25%, що складає 28 910 911,5 грн.) інвестиційного активу дорівнює нулю.

43. У подальшому, позивач, наводить доводи аналогічні доводам адміністративного позову, апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитую норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваними судовими рішеннями, а тому повторному зазначенню не потребують.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

44. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги в частині відмови у задоволені позову, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

45. Спершу, слід зазначити, що в задоволеній частині позовних вимог судові рішення попередніх інстанцій не оскаржується та судом касаційної інстанції не переглядається.

46. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

47. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

48. Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

49. Згідно із пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

50. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.9 пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

51. Питання оподаткування інвестиційного прибутку врегульовано пунктом 170.2 статті 170 ПК України.

52. Відповідно до підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік за результатами якого платник податку зобов`язаний подати річну податкову декларацію, в якій має відобразити загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток), отриманий протягом такого звітного року.

53. За правилами, визначеними підпунктом 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

54. Підпункт 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України встановлює, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення.

55. Відповідно до пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаютьея центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

б) отримувати та зберігати протягом етроку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

56. З 03 серпня 2014 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України від 31 липня 2014 року № 1621-VII, якими підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 161 відповідно до якого (у редакції, що діяла з 01 січня 2015) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

57. Платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, а саме фізична особа - резидент (нерезидент), яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України).

58. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (підпункт 1.2 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України), до яких відноситься, зокрема, інвестиційний прибуток.

59. Відповідно підпункту 1.4 пункт 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

60. Згідно з підпунктом 1.5 пунктом 161 підрозділ 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

61. Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

62. У справі, яка розглядається, судами встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу у 2016 році позивачем здійснено продаж частки 50% статутного капіталу ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» у сумі 25 086 911,50 грн. та 50% статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» у сумі 26 945 088,50 грн.

63. Понесення позивачем витрат на придбання інвестиційного активу у загальній сумі 55 856 000,00 грн., внаслідок внесення у 2008 році до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» нерухомого майна в обмін на емітовані ним корпоративні права, підтверджується: протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА» () від 28 листопада 2008 року № 02/08; протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ- БУД» від 26 грудня 2013 № 1; протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року загальних зборів учасників ТОВ «ВІАЛА»; актом прийому-передачі нерухомого майна та зобов`язань до розподільчого балансу, затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «ВІАЛА» згідно протоколу № 7/3 від 26 грудня 2013 року; протоколу загальних зборів учасників ТОВ «АСТЕРІЯ-БУД» від 26 грудня 2013 № 1;

64. До того ж судами встановлено, що до статутного капіталу ТОВ «ВІАЛА» позивачем було здійснено внесок подарованим нерухомим майном (договори дарування від 28 грудня 2007 року) в обмін на корпоративні права.

65. Зваживши на такі обставини, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем до статутного капіталу вищезазначених юридичних осіб було передано майно, витрати на придбання якого не понесено, оскільки вартість придбання інвестиційного активу позивачем дорівнює нулю, а тому всі кошти, отримані скаржником за такий актив є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

66. Разом з тим, суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях не спростували обставини придбання позивачем: квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_7 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2007 року та нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень № 12) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2008 року.; нежилих приміщень з № 1 по № 10 (групи приміщень № 13) у буд. АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2008 року.

67. Водночас слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні договори купівлі-продажу корпоративних прав від 20 та 28 квітня 2016 року, а також актуальні на час відчуження позивачем корпоративних прав установчі документи ТОВ «ВІАЛА» та ТОВ «АСТРЕЯ-БУД», які б свідчили про розмір статутного капіталу юридичної особи та його складові на момент продажу позивачем інвестиційного активу, хоча такі обставини підлягають встановленню для правильного вирішення спору у цій справі.

68. Суди попередніх інстанцій наведеного, а також сукупність обставин, що мають значення для оцінки поведінки платника (позивача) у сфері оподаткування, не врахували й, як наслідок, дійшли передчасного висновку про наявність складу податкового правопорушення зі сторони ОСОБА_1 .

69. Такий недолік є перешкодою для формулювання касаційним судом правового висновку по суті спору. Його усунення можливе лише у разі повторного перегляду справи судами попередніх інстанцій.

70. При цьому, судам слід звернути увагу на те, що у разі якщо за результатами розгляду справи буде встановлено наявність саме у позивача обов`язку зі сплати податку з доходів фізичних осіб за наслідками операцій з інвестиційними активами у період за спірний період, то для розрахунку фінансового результату від здійснення таких операцій з продажу інвестиційного активу необхідно встановити: суму доходу, отриманого платником податку від продажу інвестиційного активу; суму витрат, понесених у зв`язку з придбанням такого активу за його наявності.

71. Такі обставини підлягають встановленню на підставі дослідження пред`явлених сторонами у справі належних та допустимих доказів, які підтверджують/спростовують відповідні розрахунки.

72. Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

73. Отже, орган доходів і зборів відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді правильність нарахування платнику грошового зобов`язання та правомірність прийняття свого рішення.

74. Разом з тим, пункти 2, 4 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, закріплюють принцип рівності усіх учасників перед законом і судом та принцип змагальності сторін.

75. За змістом частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

76. Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

77. Згідно з частиною п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

78. Таким чином, кожна із сторін в адміністративному процесі повинна приймати активну участь у збиранні доказової інформації з метою підтвердження обґрунтованості своєї позиції.

79. За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій за наслідками розгляду справи є передчасними, оскільки не ґрунтуються на належному застосуванні принципу офіційного з`ясування обставин справи.

80. За правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

81. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

82. Таким чином, постановлені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

83. Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року скасувати, а справу № 640/6996/20 направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов