Справа № 240/4369/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/4369/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури провизнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо поновлення його на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20;

- стягнути з Житомирської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20 за період з 19.11.2020 по 21.12.2020 у розмірі 32 874,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що Житомирською обласною прокуратурою безпідставно не виконувалося рішення Житомирського окружного адміністративного суду №240/7290/20 в частині негайного виконання, зокрема в частині поновлення його на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області з 01.05.2020 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Наголошує, що така бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо виконання рішення у частині допущеної до негайного виконання, виконане відповідачем з порушення строків, лише 22.12.2020, а тому має право на нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду за період з 19.11.2020 (наступний день після проголошення судового рішення) по 21.12.2020 (виконання рішення суду) у розмірі 32874,93 грн.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 відкрите провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

06.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву №15/2-1074-21 від 30.04.2021, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що вина Житомирської обласної прокуратури відсутня, оскільки на виконання рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця на рахунок ОСОБА_1 обласною прокуратурою перераховано 16840,93 грн.

Крім того, на виконання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №63842324 від 08.12.2020 наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №336к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Житомирської області та в органах прокуратури Житомирської області з 01.05.2020.

Разом з тим, наказом Генерального прокурора 4 «Про день початку роботи обласних прокуратур» від 08.09.2020 №41 11.09.2020 визначено днем початку роботи у тому числі і Житомирської обласної прокуратури. Прокуратуру Житомирської області реформовано у Житомирську обласну прокуратуру, що в свою чергу також ускладнює виконання рішення Житомирського окружного суду від 18.11.2020 у справі № №240/7290/20.

Представник відповідача вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду № 01-35-В від 27.05.2021 (у період з 14.06.2021 до 29.06.2021) та № 01-45В від 30.06.2021 (у період з 12.07.2021 по 26.07.2021), суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що наказом прокуратури Житомирської області №94к від 28.04.2020 позивача звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області.

Вказаний наказ оскаржено позивачем у судовому порядку.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20 визнатно протиправним та скасовано рішення №275 від 09.04.2020 другої кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, визнано протиправним та скасовано наказ №94к від 28.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 , з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області, поновлено ОСОБА_1 , на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області, стягнуто з прокуратури Житомирської області середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.05.2020 року по день винесення судом рішення про поновлення та стягнуто з прокуратури Житомирської області ОСОБА_1 , користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за весь час вимушеного прогулу.

На виконання рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця на рахунок ОСОБА_1 обласною прокуратурою перераховано 16840,93 грн. а також

А також на виконання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №63842324 від 08.12.2020 наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №336к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Житомирської області та в органах прокуратури Житомирської області з 01.05.2020.

Таким чином, рішення суду від 17.11.2020 в частині негайного виконання виконано 22.12.2020, тобто більш ніж через місяць після винесення такого.

Позивач вважає порушеними свої права на отриманні усіх передбачених законодавством виплат при звільненні, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 Кодексу законів про працю України, далі - КзПП).

Згідно із статтею 236 КзПП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно - з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, статтею 236 КЗпП проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже в контексті наведеного суд відмічає, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2020 у справі №280/360/19.

Як вже судом відмічалося, на виконання рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця на рахунок ОСОБА_1 обласною прокуратурою перераховано 16840,93 грн та наказом керівника Житомирської обласної прокуратури від 22 грудня 2020 року №336к позивача поновлено на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Житомирської області та в органах прокуратури Житомирської області з 01.05.2020.

Відповідно до положень ст. 65 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, рішення суду в частині негайного виконання виконано відповідачем 22.12.2020, більш ніж через місяць після прийняття такого, а тому суд дійшов висновку, що згідно ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді, а саме: з 19.11.2020 по 21.12.2020.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку №100).

Так, за змістом довідки Прокуратури Житомирської області №18-459вих-20 від 12.05.2020, розмір заробітної плати за два місяці, які передували звільненню становить: березень 2020 року - 4320,64 грн, квітень 2020 року - 20584,63 грн, кількість відпрацьованих позивачем у березні 2020 року - 4 робочих днів, у квітні 2020 року - 21 робочих днів.

Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 996,21 грн, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20 за період з 19.11.2020 по 21.12.2020 становить 32874,93 грн (996,21 грн х 33 дні).

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені матеріали, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді за спірний період становить - 32874,93 грн.

Отже, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання.

Окрім цього, суд ураховує правову позицію Європейського Суду з прав людини у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) щодо принципу юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань (недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, на користь позивача слід стягнути відповідно до ст.236 Кодексу законів про працю України середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Питання про розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир,10008. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Житомирської області та органів прокуратури Житомирської області відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20.

Стягнути з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №240/7290/20 за період з 19.11.2020 по 21.12.2020 у розмірі 32874 (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн 93 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 18.08.2021.