Справа № 420/14629/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України про визнання протиправними дій,
Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України щодо проведення перевірки та витребування копій документів і інформації відносно директора КП «Аеропорт Ізмаїл» ОСОБА_1 з метою аналізу дотримання вимог антикорупційного законодавства.
Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за адміністративним позовом слід відмовити.
Згідно із частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
З огляду на матеріали справи, 26.04.21 на адресу Комунального підприємства «Аеропорт Ізмаїл» надійшов запит від 20.05.21 № 3510/55/114/032021 від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України, яким витребувано копії документів та інформацію щодо директора КП «Аеропорт Ізмаїл» ОСОБА_1 з метою аналізу дотримання вимог антикорупційного законодавства.
У відповідь 12.05.21 листом № 44.21 КП «Аеропорт Ізмаїл» відмовлено у задоволенні запиту з підстав невідповідності запитуваної інформації вимогам чинного законодавства України.
20.05.21 за № 4204/55/114/032021 від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України надійшов повторний запит з тих саме підстав та обґрунтувань надання інформації та копій документів.
Позивач вважає, що надання запитуваної інформації та документів є протиправним та таким, що не відповідає вимогам законодавства, порушує його права, оскільки Управлінням не порушено адміністративної справи за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, а вважає можливим факт наявності ознак правопорушення за вказаною статтею і витребовує доказову базу тільки для порушення адміністративної справи. Також позивач вважає відповідача неуповноваженим органом на отримання будь-якої інформації чи доказів з метою перевірки дотримання іншими особами вимог законодавства та виявлення порушень, оскільки відповідач не наділений обов`язками щодо проведення перевірки дотримання антикорупційного законодавства, на відміну від НАЗК, до виключної компетенції якого належить проведення такої перевірки.
За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).
З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».
Пунктами першим, другим та третім частини першої статті 23 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень.
Отже, пунктом 3 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII на поліцію покладено обов`язок вживати заходів з метою виявлення, зокрема, адміністративних правопорушень та заходів для їх усунення.
У складі Національної поліції України органом, що здійснює протидію корупції, на сьогодні є Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Відповідно до пункту першого розділу І Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 23.10.2019 № 1077 (далі - Положення про Департамент), Департамент є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який бере участь у реалізації державної політики з питань боротьби з організованою злочинністю та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.
Згідно пункту 3 розділу II Положення про Департамент до його основних завдань належить протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.
Положення про УСР в Одеській області затверджено наказом Департаменту від 06.11.2019 № 17 (далі - Положення про УСР в Одеській області).
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про УСР в Одеській області вказане Управління є структурним (відокремленим) підрозділом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Відповідно до підпунктів 22-24 пункту 1 розділу III Положення про УСР в Одеській останнє на території обслуговування здійснює, зокрема:
моніторинг та аналіз стану дотримання антикорупційного законодавства особами, на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»;
збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією;
складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, та направлення їх до суду в установленому законодавством порядку.
Крім того, з метою виконання покладених на УСР в Одеській області функцій, відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу IV Положення про УСР в Одеській області, останнє має право в установленому порядку одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформацію, документи і матеріали.
Аналіз наведених повноважень органів поліції та УСР в Одеській області зокрема, свідчить про те, що останнє наділене функціями моніторингу та аналізу стану дотримання антикорупційного законодавства особами, на яких поширюється дія статті 3 Закону № 1700-VII, збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією. А одержання УСР Одеській області від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб, а також громадян та їх об`єднань інформації, документів і матеріалів, необхідних для виконання покладених на них функцій, належить до його прав.
Отже позов заснований на незгоді позивача із наміром відповідача провести перевірку антикорупційного законодавства. Відтак, направлення запиту, який при цьому позивач вважає незаконним, а отже таким, не потребує реагування з боку підконтрольного суб`єкта, не порушує і не може порушувати права осіб, щодо яких його прийнято.
Судовий контроль за проміжними рішеннями суб`єктів владних повноважень не узгоджується із завданням адміністративного судочинства, яким є захист саме від порушень, а не загрози порушень (ймовірних порушень у майбутньому). До вжиття органом поліції, який на ряду із органам прокуратури, Національним антикорупційним бюро України, Національним агентство з питань запобігання корупції, є спеціально уповноважений суб`єктом у сфері протидії корупції, питання відповідно до поставлених на поліцію завдань, заходів з метою виявлення та припинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», немає підстав вважати, що права особи порушено.
Отже, позивач звернувся до суду до вжиття спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції відповідних заходів, передчасно захищаючи права, які реально не порушено.
Суд враховує, що оскарження в судовому порядку запитів може звести нанівець дієвість цієї адміністративної процедури та здійснення судового контролю за законністю діяльності відповідних органів. В той час, як завданням суду є не судовий контроль за законністю діяльності чи рішень, а захист прав та інтересів особи, які реально порушено.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не має права оскаржувати до суду запит спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, які не мають безпосереднього наслідку у вигляді порушення прав та інтересів позивача.
Об`єктивна відсутність правових наслідків у вигляді порушення прав та інтересів позивача свідчить про передчасність звернення до суду та відсутність юридичного спору, змістом якого є спір щодо прав чи обов`язків. Наведене виключає можливість розгляду справи судом, оскільки відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на "юридичні спори".
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
При цьому, позивачем не заявлено жодної позовної вимоги, яка б була спрямована на відновлення порушеного права. Так, визнання протиправними дій, рішень чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень є лише передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права, як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності. Зазначена обставина додатково свідчить на користь висновку про відсутність фактичного спору за пред`явленим позовом, оскільки задоволення такого позову не призведе до відновлення будь-якого порушеного права та інтересу. Сама лише незгода особи із діями суб`єктів владних повноважень в процесі реалізації їх компетенцій не дозволяє такій особи звертатися за судовим захистом у випадках, коли жодних наслідків у вигляді зміни прав та обов`язків такої особи не відбулося.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).
Суд зазначає, що поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 22 березня 2018 року по справі № П/9901/135/18.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.170 КАС України,
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за його позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Національної поліції України про визнання протиправними дій.
Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк