Справа № 600/2986/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2986/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії за вислугу років, призначеної довічно у 2011 році, з розміру 77% відповідних сум грошового забезпечення, до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області усунути порушення, допущені від час здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а, перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 09 жовтня 2020 року №11/2542, обчисленої із застосуванням 77% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення та здійснити її виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, в повному обсязі.

Позов обґрунтовано тим, що при здійсненні перерахунку розміру пенсійного забезпечення позивача на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09 жовтня 2020 року №11/25423 відповідачем безпідставно були застосовані норми, які обмежують максимальний розмір пенсії до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Разом з цим, пенсія позивачу була призначена у розмірі 77% грошового забезпечення. Право на отримання призначеної пенсії в розмірі 77% грошового забезпечення підтверджено також рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року №824/1197/18-а. Таким чином, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії, оскільки при перерахунку пенсії військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №1166-VII від 27 березня 2014 року зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку різні за змістом і механізмом їх проведення.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для надання відзиву на позов; витребувано копію пенсійної справи позивача.

Ухвалою суду 09 липня 2021 року виправлено в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року описку: змінити найменування з «Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області» на «Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області».

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про законність вчинених ним дій, оскільки вважає, що частина друга статті 13 Закону №2262-ХІІ застосовується як для призначення, так і для перерахунку пенсії. Водночас пунктом 23 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27 березня 2014 року внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, які набрали чинності 01 травня 2014 року, і якими зменшено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, який не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. На даний час зазначені положення не скасовані та не визнані неконституційними, а тому є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України. З огляду на викладене відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив суд відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу з 01 листопада 2011 року призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII в розмірі 77% грошового забезпечення.

У 2018 році на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2018 року №11/8589 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення. Вказане підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідно до відомостей з системи "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі №824/1197/18-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 77% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату з 01.01.2018 року із розрахунком підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 1 березня 2018 року, виходячи із 77% грошового забезпечення.

Як вбачається із системи "Діловодство спеціалізованого суду", рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 , у перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України 09.10.2020 року №11/25423. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України Довідки від 09.10.2020 року №11/2542, з урахуванням складових грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії. Визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року, визначеної станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, починаючи з 05 березня 2019 року, з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії.

На виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а, яке набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року з урахуванням 70% розміру грошового забезпечення, виходячи з таких складових: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 45%; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у т.ч.: особи, які працюють в умовах режимних обмежень 10%, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія 45%.

19 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій позивач наголосив на тому, що відповідачем усупереч законодавству повторно зменшено розмір його грошового забезпечення з 77% на 70, що призвело до того, що фактично виплата пенсії здійснюється не в повному обсязі.

Листом №4068-3790/Ш-02/8-0300/21 від 14 травня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області повідомило позивача про те, що на момент виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а діяли норми законодавства, зокрема, статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими передбачено, що максимальний розмір пенсій, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, підстав для проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року в розмірі 01 квітня 2019 року в розмірі 77% відповідного грошового забезпечення немає.

За таких обставин позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно частини другої зазначеної статті максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що у відповідності до даної норми, пенсія позивачу призначена у розмірі 77% від суми грошового забезпечення.

Згодом, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набув чинності 01 квітня 2014 року, внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09 квітня 1992 року.

Відповідно до статті 13 Закону №2262-XII (у редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з матеріалами справи на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а, яке набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області проведено перерахунок пенсії позивача з 05 березня 2019 року з урахуванням 70% розміру грошового забезпечення, виходячи з таких складових: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 45%; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у т.ч.: особи, які працюють в умовах режимних обмежень 10%, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія 45%.

Як зазначено вище, на момент призначення позивачу пенсії відповідно до положень Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а, яке набрало законної сили, діяла вже інша редакція Закону №2262-XII, яка передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, відповідачем при проведенні перерахунку пенсії застосована норма Закону №1166-VІІ, відповідно до якого максимальний відсоток розрахунку пенсії за вислугу років обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ, згідно якої він не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому варто зазначити, що зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ врегульовує порядок призначення пенсій, а не її перерахунок. Слова "призначення" та "перерахунок" не є тотожними і відповідно носять різний зміст. Зокрема, під "призначенням" в Законі №2262-ХІІ необхідно розуміти первинні дії органів Пенсійного фонду України щодо соціально-фінансового забезпечення особи, яка вийшла на пенсію, тоді як, під "перерахунком" необхідно розуміти вторинні дії органів Пенсійного фонду України щодо поліпшення соціально-фінансового забезпечення особи. Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення.

Підстави, умови і порядок перерахунку пенсії визначено статтею 63 Закону №2262-XII.

У зв`язку із цим, суд зазначає, що у даному випадку повинен здійснюватися саме перерахунок пенсії, і тому розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 77% від суми грошового забезпечення позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-XII щодо обмеження максимального розміру пенсії до 70% стосувалися порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 04 лютого 2019 року у справі №240/5401/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства протиправно при перерахунку розміру пенсії позивача не застосовано відсоток 77, право на який він набув на момент виходу на пенсію, а тому такий розмір не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення.

Отже, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 09 жовтня 2020 року за №11/2542, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Вказане, беручи до уваги положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи, є належним способом захисту порушених прав позивача у даних правовідносинах.

Водночас, вирішуючи питання стосовно дати проведення перерахунку пенсії позивача, суд звертає увагу на те, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №600/2726/20-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 09 жовтня 2020 року №11/2542, з урахуванням складових грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії.

Як встановлено судом, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року на підставі вказаної вище довідки, однак із застосуванням 70% розміру грошового забезпечення, що, як зазначено вище, визнається судом протиправним.

З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідач зобов`язаний провести перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 09 жовтня 2020 року за №11/2542, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, саме з 01 квітня 2019 року, а не з 05 березня 2019 року, як про це просить у позові позивач.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №102 від 01 липня 2021 року.

Проте, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 454,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України про розмір грошового забезпечення від 09 жовтня 2020 року за №11/2542, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, сплачений згідно квитанції №102 від 01 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 19 серпня 2021 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, будинок 22-В, місто Луцьк, ).

Суддя О.П. Лелюк