Справа № 140/820/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

18 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/820/21 пров. № А/857/9751/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шинкар Т. І.,
суддів -Довгополова О. М.,
Обрізка І. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові заяву ОСОБА_1 представника Маслічук Людмили Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №140/820/21 за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

22.01.2021 ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, просила: визнати протиправними дій Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо відмови у видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ; зобов`язати Горохівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України, зразка 1994 року у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнених витрат на професійну правничу допомогу, Горохівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року в цій частині та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №140/820/21 без змін.

28.07.2021 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 представника Маслічук Людмили Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у справі, яка, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача у відпустці, разом з матеріалами справи передана 09.08.2021.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 фактично понесено (оплачено) судові витрати, що підлягають розподілу та пов`язані з наданням правничої допомоги у цій справі щодо розгляду Восьмим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області у розмірі три тисячі гривень.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 3 статті 143 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Вказаний перелік правових підстав, за наявності яких суд може постановити додаткове рішення є вичерпним.

Таким чином, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, та є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 252 КАС України).

Вирішення питання розподілу судових витрат здійснюється під час прийняття рішення, яким завершується розгляд справи, та у відповідних випадках - після ухвалення такого в порядку статті 252 КАС України.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (справа №810/3806/18, справа №810/2816/18, справа №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення заявник подав:

- копію ордеру на представлення інтересів ОСОБА_2 у Восьмому апеляційному адміністративному суді на підставі договору від 03.06.2021,

- копію договору про надання правничої допомоги від 03.06.2021 предметом якого є надання правничої допомоги представництво інтересів клієнта в: Горохівському районному відділі Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управлінні Державної міграційної служби України в Волинській області щодо оформлення та видачі паспорта на підставі рішення по справі №140/820/21, а також в органах казначейства щодо стягнення судових витрат по судових рішеннях у справі №140/820/21. При цьому, Виконавець (адвокат) зобов`язується надати Замовнику (клієнту) правничу допомогу у вигляді консультацій та роз`яснень з правничих питань, зокрема, щодо порядку апеляційного розгляду скарги на рішення суду першої інстанції та процесуальних особливостей, встановлених положеннями КАС України по справі №140/820/21. Вартість надання правничої допомоги (гонорару), незалежно від результату, передбаченої даним договором складає 3000 грн. Після підписання Акта приймання-передачі наданої правничої допомоги та Розрахунку суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу Замовник сплачує Виконавцю вказану суму, протягом 3 (трьох) банківських днів.

- копії Акта приймання-передачі наданої правничої допомоги та Розрахунку суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу від 26.07.2021, відповідно до яких характер правничої допомоги ознайомлення (аналіз та вивчення) апеляційної скарги Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №140/820/21 за адміністративними позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Надання консультацій та роз`яснень з правових питань, а саме щодо порядку апеляційного розгляду скарги Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення суду першої інстанції та процесуальних особливостей встановлених положень КАС України.

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру №26/07-21 від 26.07.2021 на суму три тисячі гривень.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 (справа № 280/1765/19) зазначено, що до переліку документів, що підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

Водночас, матеріалами справи не підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката в межах розгляду судом поданої відповідачем апеляційної скарги, оскільки апеляційний розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, представником позивача під час апеляційного розгляду справи процесуальні документи не складались, не підписувались та не подавались.

Подані представником позивача документи можуть підтверджувати надані 26.07.2021 позивачу консультативні послуги адвокатом поза межами розгляду апеляційної скарги, проте не підтверджують витрати на професійну правничу допомогу у справі, апеляційний розгляд якої завершено 22.07.2021.

Оскільки, при вирішенні питання щодо судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи відсутність складених та підписаних адвокатом процесуальних документів від імені та в інтересах позивача на стадії апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн не є підтвердженими матеріалами справи та не відповідають критерію реальності, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Керуючись статтями 132, 134, 143, 243, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмови в задоволенні заяви Хомича Романа Володимировича представника Маслічук Людмили Олексіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Горохівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №140/820/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді О. М. Довгополов
І. М. Обрізко