Справа № 440/2541/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2541/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2541/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування наказу та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - Укртрансбезепка, відповідач), в якому просив суд анулювати накази про його звільнення та поновити на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки в Полтавській області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.0.32021 з розрахунку 689,00 грн середньоденної заробітної плати, а також зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача щодо надання йому частини основної щорічної відпустки.

Мотивуючи заявлений позов, заявник з посиланням на положення п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" вказує, що керівник державної служби може пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. Проте, під час звільнення йому не було запропоновано жодної з вакантних посад при тому, що позивач має стаж роботи 17 років на відповідних посадах, а у новому штатному розписі з`явилася нова вакантна посада головного спеціаліста відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на автомобільному транспорті, функціональні та посадові обов`язки якої ідентичні займаній ним посаді. Крім цього, під час тимчасової непрацездатності, перед звільненням позивач звертався до відповідача із заявою про надання частини основної щорічної відпустки, яка так і залишена без розгляду по суті.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою від 12.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 14.05.2021 клопотання представника Укртрансбезпеки щодо розгляду за участю представника відповідача справи №440/2541/21 залишено без задоволення.

12.05.2021 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 26-31), у якому представник відповідача висловив свої заперечення проти його задоволення. Зазначив, що в Укртрансбезпеці не відбулося скорочення чисельності чи штату державних службовців Укртрансбезпеки, а відбулося скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису, зокрема, посади головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду на вантажному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, тому Укртрансбезпека звільнила ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" саме через скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, що у повній мірі відповідає вимогам чинного на той час законодавства. Додав, що процедура вивільнення, розпочата і не завершена до набрання чинності Законом України від 23.02.2021 №1285 "Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби", завершується згідно із законодавством, яке діяло на момент початку такої процедури. Тобто, якщо державного службовця в установленому порядку повідомлено про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону і таке звільнення не відбулося до 06.03.2021, то суб`єкт призначення або керівник державної служби не має обов`язку пропонувати цьому державному службовцю іншу посаду відповідно до чинної ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

18.05.2021 до суду від позивача надійшла заява від 14.05.2021 про уточнення позовних вимог, в якій позивач вже просить:

1. Визнати протиправними та скасувати накази про звільнення №200-к від 10.02.2021, №223-к від 16.02.2021 та №326-к від 02.03.2021, поновити його на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки в Полтавській області;

2. Стягнути з Укртрансбезпеки на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.03.2021 з розрахунку 475,52 грн;

3. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку допустити до негайного виконання;

4. Зобов`язати відповідача розглянути питання щодо надання частини щорічної відпустки у разі поновлення на роботі;

5. Стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн;

6. Стягнути з відповідача на користь позивача 513,00 грн, які були стягнуті на користь профспілкової організації.

Вирішуючи питання про прийнятність даної заяви, суд виходить з положень ч. 1 ст. 47 КАС України, якою передбачено, що, крім іншого, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на наявність у позивача відповідного права суд приймає до розгляду заяву ОСОБА_1 від 14.05.2021 про уточнення позовних вимог у частині вимог, викладених у п.п. 1-5 її прохальної частини.

При цьому суд не приймає до розгляду вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача 513,00 грн, які були стягнуті на користь профспілкової організації, оскільки зміст даної вимоги ґрунтується на новому предметі і нових підставах, які не співпадають з основним позовом. А тому позивач може реалізувати своє право на звернення до суду в цій частині лише шляхом подачі нового, самостійного позову.

У відповіді на відзив (а.с. 95-96) позивач зазначив, що звільнення відбулося з порушенням п. 5 ст. 87 Закону України "Про державну службу", оскільки першим робочим днем після завершення періоду тимчасової непрацездатності є 01.03.2021, тоді як звільнення відбулося 02.03.2021. Акт про відмову від ознайомлення з наказом №326-к від 02.03.2021 є зфальсифікованим, оскільки на роботі 02.03.2021 позивач не з`являвся. В порушення ст. 3 Закону України "Про відпустки" за бажанням працівника у разі його звільнення має бути надана невикористана відпустка з наступним звільненням. Наказом №340 від 09.09.2020 "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки" ліквідуються відділ державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті та відділ державного контролю та нагляду за безпекою на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки в Полтавській області. Про ліквідацію відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки в Полтавській області, де працював позивач, у вищевказаному наказі не йдеться.

31.05.2021 до суду від Укртрансбезпеки надійшло пояснення (а.с. 97), в якому представник відповідача, підтримуючи раніше наданий відзив на позов, зазначає про безпідставність тверджень позивача щодо порушення вимог ч. 5 ст. 87 Закону України "Про державну службу", оскільки наказом Укртрансбезпеки від 02.03.2021 №326-к внесено зміни до пункту 1 наказу Укртрансбезпеки від 10.02.2021 №200-к, де зазначено дату звільнення 02.03.2021. Відповідно до наказу Укртрансбезпеки №340 Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, у якому працював позивач, реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Відповідно до структури Укртрансбезпеки, яка була затверджена наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 №340, у структурі Укртрансбезпеки відсутнє Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області. Тож з 15.10.2020 в Укртрансбезпеці відсутня посада головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, яку обіймав позивач.

Вивчивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

Наказом Укртрансбезпеки від 11.01.2016 №61-к ОСОБА_1 12.01.2016 призначено на посаду головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області за переведенням з Управління Укртрансінспекції у Полтавській області (а.с. 43).

Наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 №340 (надалі - Наказ №340) упорядковано структуру Державної служби України з безпеки на транспорті, яка була введена в дію наказом Укртрансбезпеки від 13.10.2020 №390 (надалі - наказ №390) (а.с. 64-66).

Відповідно до п. 2 Наказу №340, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Пунктом 5 цього ж Наказу затверджено структуру Укртрансбезпеки штатною чисельністю 613 осіб.

Відповідно до структури Державної служби України з безпеки на транспорті, що затверджена Наказом №340, кількість штатних одиниць Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки склала 29 одиниць, у тому числі 4 одиниці на Відділ державного контролю за безпекою на транспорті у Полтавській області (а.с. 67-69).

Наказом голови Укртрансбезпеки від 15.10.2020 №1628-к Департаменту роботи з персоналом наказано вжити заходів щодо попередження про заплановане вивільнення працівників Укртрансбезпеки (а.с. 37).

Наказом Укртрансбезпеки від 04.02.2021 №39 "Про введення в дію штатного розпису на 2021 рік" (а.с. 58-63) введено в дію з 01.01.2021 штатний розпис Державної служби України з безпеки на транспорті на 2021 рік, згідно з яким кількість штатних посад у Відділі державного контролю за безпекою на транспорті у Полтавській області склала 4 одиниці, у тому числі заступник начальника управління - начальник відділу (1 посада), головний спеціаліст (1 посада), старший державний інспектор (2 посади).

У зв`язку із введенням в дію структури та штатного розпису Укртрансбезпеки у новій редакції та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" голова Укртрансбезпеки підписав попередження про наступне вивільнення на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 34), яким до відома адресата доведено інформацію про те, що посада головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, яку він обіймає, скорочена. У зв`язку з цим позивач підлягає звільненню відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" не раніше ніж за 30 днів з дня ознайомлення з цим попередженням, з наданням пільг та компенсацій, передбачених чинним законодавством.

Із попередженням про наступне вивільнення ОСОБА_1 ознайомився 02.11.2020, факт чого засвідчив власноручним підписом (а.с. 34).

Наказом голови Укртрансбезпеки від 10.02.2021 №200-к ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області 15.02.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Укртрансбезпеки, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та на підставі попередження про наступне вивільнення від 02.11.2020 (а.с. 41).

Відповідно до акту від 10.02.2021, провідним спеціалістом відділу роботи з персоналом тариторіальних органів Департаменту роботи з персоналом ОСОБА_2 зроблено спробу ознайомити ОСОБА_1 з наказом від 10.02.2021 №200-к, на що останній від ознайомлення відмовився, мотивуючи тим, що ознайомиться з наказом в день звільнення (а.с. 35).

У період з 12.02.2021 по 27.02.2021 ОСОБА_1 перебував на лікуванні в амбулаторному режимі, що підтверджується листком непрацездатності серія АЛД №243618 (а.с. 7).

З урахуванням тимчасової непрацездатності позивача 16.02.2021 відповідач прийняв наказ №223-к "Про внесення змін до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 лютого 2021 року №200-к", яким пункт 1 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.02.2021 №200-к викладено у такій редакції: "Звільнити ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, із займаної посади у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Укртрансбезпеки без скорочення чисельності або штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Днем звільнення ОСОБА_1 вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність (а.с. 40).

Наказом голови Укртрансбезпеки від 02.03.2021 №326-к "Про внесення змін до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 лютого 2021 року №200-к" пункт 1 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.02.2021 №200-к викладено у такій редакції: "Звільнити ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, з займаної посади 02 березня 2021 року, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Укртрансбезпеки без скорочення чисельності та штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та на підставі попередження про наступне вивільнення від 02.11.2020 (а.с. 38).

Цим же наказом Управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку надано розпорядження здійснити розрахунки та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, грошову компенсацію за невикористані щорічні основні оплачувані відпустки та щорічні додаткові оплачувані відпустки.

З цих підстав позивачу була виплачена компенсація за 75 днів невикористаної відпустки на загальну суму 31 694,25 грн та вихідна допомога у розмірі 18 552,97 грн, факт чого підтверджується розрахунковим листом за січень-березень 2021 року (а.с. 33).

Відповідно до акту від 02.03.2021 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність ознайомлення з наказом від 02.03.2021 №326-к, на що останній від ознайомлення відмовився (а.с. 36).

Не погоджуючись із правомірністю підстав звільнення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовані Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" у редакції чинній на момент винесення спірних наказів (надалі - Закон №889-VIII).

Оскільки призначення ОСОБА_1 на державну службу здійснювалося на підставі норм вказаного Закону, то відповідно і звільнення має здійснюватися в порядку визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено чинним законодавством.

Відповідно дія норм іншого законодавства про працю застосовується до спірних правовідносин лише в тій частині відносин, що не врегульовані Законом №889-VIII.

Підстави для припинення державної служби наведені у частині 1 статті 83 Закону №889-VIII, згідно з якою державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 871 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 881 цього Закону).

Як свідчить зміст оскаржуваних у цій справі наказів державна служба Звагольського В.П. припинена за ініціативою суб`єкта призначення, що відповідає правомочності такого суб`єкта в силу п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VIII.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Так, зміст попередження про наступне вивільнення позивача свідчить про те, що припинення державної служби позивача за ініціативою суб`єкта призначення здійснено у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Укртрансбезпеки без скорочення чисельності та штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII.

У зв`язку з цим слід зазначити, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/196-2020-%D1%80#Text) була погоджена пропозиція Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Згідно з вказаним додатком, крім інших, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, Управління Укртрансбезпеки у Сумській області та Управління Укртрансбезпеки у Харківській області були реорганізовані шляхом злиття в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Пунктом 2 вказаного розпорядження Державній службі з безпеки на транспорті в установленому порядку вказано забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з виконанням пункту 1 цього розпорядження.

Так, Наказом №340 упорядковано структуру Державної служби України з безпеки на транспорті, яка була введена в дію Наказом №390.

Відповідно до наказу №340, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, у якому працював позивач, було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області та Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області в Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Відповідно до структури Укртрансбезпеки, яка була затверджена Наказом №340, у структурі Укртрансбезпеки відсутнє управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Таким чином очевидним є висновок про те, що з 15.10.2020 в Укртрансбезпеці відсутня посада головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, яку обіймав позивач.

У зв`язку з цим твердження позивача протилежного змісту суд визнає безпідставними.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до штатного розпису, затвердженого та введеного в дію наказом Укртрансбезпеки від 11.03.2020 №99 кількість штатних одиниць Укртрансбезпеки становила 613 осіб. Так само, відповідно до п. 5 Наказу №340, штатна чисельність Укртрансбезпеки складає 613 осіб.

Отже, в Укртрансбезпеці не відбулося скорочення чисельності чи штату державних службовців Укртрансбезпеки, натомість сталося скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису, зокрема й посади головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, у зв`язку з чим позивача правомірно звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII через скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців і діяли на підставі та в межах чинного законодавства.

Звинувачення позивача щодо того, що відповідач не запропонував іншу рівнозначну посаду або нижчу посаду державної служби суд визнає безпідставними з огляду на те, що зобов`язання запропонувати усі вакантні посади законодавчо було скасовано внесенням змін до Закону №889-VIII Законом України від 14.01.2020 №440-IX "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", внаслідок чого суб`єкту призначення або керівнику державної служби було надано право пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Так, нормою ч. 3 ст. 87 Закону №889-VIII було передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Отже, Законом №889-VIII, який є спеціальним законом, що регулює статус державного службовця, було передбачено право, а не обов`язок, за рішенням суб`єкта призначення щодо переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу посаду державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права вимагає визначеності, ясності і недвозначності правової норми, якою встановлений порядок і умови пропонування вакантної посади у випадку звільнення державного службовця за ініціативою суб`єкта призначення, до числа яких відноситься ст. 87 Закону №889-VIII.

Суд підкреслює, що на момент виникнення спірних правовідносин приписи ст. 87 Закону №889-VIII були чинними, чіткими та передбачуваними.

У зв`язку з викладеним, суд відкидає доводи позивача щодо порушення його прав з посиланням на те, що йому не було запропоновано вакантних посад, так як в силу вищенаведених нормативно-правових актів, чинних на час виникнення спірних правовідносин, у суб`єкта призначення був відсутній такий обов`язок.

Посилання позивача на порушення відповідачем при звільненні вимог ч. 5 ст. 87 Закону №889-VIII, якою передбачено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки, суд також визнає безпідставними, оскільки вказаний епізод не призвів до порушень трудових прав позивача. Навпаки, той мав можливість пропрацювати зайвий день на службі, на яку так прагне нині поновитися. Предметом же захисту в адміністративному судочинстві можуть бути лише порушені чи оспорені права, свободи чи інтереси. За відсутності ж порушення, відсутній і предмет судового захисту.

Факт неналежного ознайомлення зі спірними наказами, який позивач намагається видати за правду, по-перше - спростовується наданими відповідачем актами про відмову від ознайомлення з наказом про звільнення, які суд досліджував вище, а по-друге - не має ніякого значення в сенсі даної адміністративної справи, оскільки це не завадило позивачу звернутися до суду з даним позовом та оскаржити усі накази, що стосуються звільнення його зі служби.

Порушення статті 3 Закону України "Про відпустки" позивач пов`язує з тією обставиною, що у період своєї непрацездатності він звертався до відповідача із заявою від 15.02.2021 (а.с. 46), в якій просив надати щорічну оплачувану відпустку за період роботи з 12.01.2020 по 11.01.2021 терміном 12 календарних днів з 01.03.2021.

У відповідь на цю заяву голова Укртрансбезпеки листом від 23.02.2021 повідомив ОСОБА_1 про те, що питання надання щорічної основної оплачуваної відпустки буде розглянуто у встановленому законодавством порядку після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 52).

Однак, як на думку позивача, заява по суті так і не була розглянута.

У зв`язку з цим суд зазначає, що частиною 1 статті 3 Закону України "Про відпустки" передбачено, що за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

При цьому частиною 3 статті 2 цього ж Закону передбачено, що право на відпустки забезпечується:

гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом;

забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Як свідчать встановлені судом обставини справи позивачу була виплачена компенсація за 75 днів невикористаної відпустки на загальну суму 31 694,25 грн, факт чого підтверджується розрахунковим листом за січень-березень 2021 року (а.с. 33).

Будь-яких заперечень з приводу правильності нарахування чи виплати цієї суми заявлений позов не містить.

Таким чином, отримавши кошти за невикористану відпустку, позивач скористався альтернативою передбаченою Законом України "Про відпустки". Коштів компенсації позивач роботодавцю не повертав, тому заявлена ним вимога про розгляд заяви щодо надання відпустки, право на яку він фактично використав отримавши грошову компенсацію, є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд приходить до висновку про те, що звільнення відбулося правомірно, оскільки позивач був попереджений про наступне вивільнення завчасно, посада, яку він обіймав дійсно скорочена, а у відповідача не було обов`язку пропонувати йому рівнозначні або нижчі посади.

Відтак у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування спірних наказів слід відмовити.

Позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог щодо визнання протиправними та скасування спірних наказів. Тож за відсутності підстав для задоволення основних вимог, відсутні й підстави для задоволення усіх інших похідних вимог.

Таким чином у задоволенні заявленого позову належить відмовити у повному обсязі.

За відсутності підстав для задоволення позову відсутні й підстави для відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ) про скасування наказу та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун