Справа № 400/3331/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/3331/20
Головуючий в 1 інстанції:Біоносенка В.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 15.10.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі в/ч) про визнання протиправними дії щодо виплати йому не в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р. включно; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р. включно в сумі 89015,76грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. січень 2008р., а в період з 01.03.2018р. по 31.03.2018р. березень 2018р. з урахуванням абз.4 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що у період проходження - військової служби з 01.12.2015р. по 31.03.2018р. нарахування та виплата йому індексації грошового забезпечення в/ч НОМЕР_1 здійснювалися не в повному обсязі. При цьому, посадові оклади всіх військовослужбовців не збільшувались ні в грудні 2015р., ні в січні 2016р., а були збільшені лише в березні 2018р. Таким чином при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015р. по лютий 2018р. необхідно застосовувати місяць обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації січень 2008р.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.10.2020р. позов задоволено; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р.; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р., з врахуванням базового місяця у період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. - січень 2008р., а в період з 01.03.2018р. по 31.03.2018р. - березня 2018р.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у період проходження служби в Збройних Силах України підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось тільки у січні 2008р., тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком за цей період. Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) січень 2008р., з урахуванням виплачених сум індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що діяв виключно у межах наданих повноважень, а тому його дії в частині виплати не в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу визнанні судом протиправними всупереч вимогам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 12.10.2015р. по 31.03.2018р. проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2018р. №64 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. /а.с.24/

25.05.2020р. ОСОБА_1 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про надання довідки про виплату індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. /а.с.12/

Листом в/ч НОМЕР_1 від 14.07.2020р. № 470/1/9123 направлено ОСОБА_1 довідку №16 про розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р. /а.с.13,16-18/

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 14.07.2020р. №470/1/922 позивачу виплачено індексацію на загальну суму 247,27грн. за грудень 2015р. без застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) січень 2008р. /а.с.21/

Вважаючи протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо повної виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 31.03.2018р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» за №1282-ХІІ від 3.07.1991р. (надалі - Закон №1282).

Положеннями ст.2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У відповідності до ст.4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

За правилами ст.5 Закону №1282-ХІІ, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003р..

Згідно з п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

У справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23). Тобто, коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні ст.1 Першого протоколу.

Відповідно до п. 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Тобто, він є базовим для обчислення індексу споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008р., а отже січень 2008р. є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01 березня 2018р.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у період проходження служби в Збройних Силах України підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008р., та березні 2018р., тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком за період з січня 2008 року, та відповідно з 01.03.2018 року.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум індексації грошового забезпечення, з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) січень 2008р., та в період з 01.03.2018р. по 31.03.2018. (базовий місяць) березень 2018р., оскільки підвищення посадових окладів для військовослужбовців не відбувалось з січня 2008р., та з 01.03.2018р.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.