Справа № 380/4746/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4746/21 пров. № А/857/12626/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Затолочного В.С., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення 27.05.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 27.05.2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач) визнати протиправними дій відповідача, які полягають у «поверненні матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 для доопрацювання та подальшого надсилання за належністю до Національної поліції України»; зобов`язання відповідача затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги та призначити одноразову грошову допомогу позивачу відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (далі Порядок № 850); стягнення з відповідача судових витрат.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо повернення матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу. Зобов`язано відповідача повторно розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення відповідно до п. 9 Порядку № 850. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 454 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати.

Позивач вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що у відповідача у вказаному випадку нема дискреційних повноважень, оскільки всі вимоги чинного законодавства дотримані і підстав для відмови у виплаті одноразової допомоги немає. За таких умов ефективним засобом захисту порушеного права буде саме зобов`язання відповідача затвердити висновок про призначення одноразової допомоги.

Відповідач апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюється виключно на тих працівників, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 року, а тому Порядок № 850 до спірних правовідносин не застосовується. Уряд чітко визначив, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України. У Державному бюджеті України видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони та структурних підрозділів для Міністерства внутрішніх справ України додатково не передбачені.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив з 04.12.1992 року по 20.12.2006 року службу в ОВС, у тому числі і в підрозділах державної служби охорони.

За результатами медичного огляду, Львівський обласний центр медико-соціальної експертної комісії №1 встановив позивачу третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного в період проходження служби в органах внутрішніх справ, інвалідність встановлена на строк до 01.04.2021 року.

Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходження служби в органах внутрішніх справ визначено позивачу 45% ступеня втрати працездатності.

15.07.2020 року позивач засобами поштового зв`язку скерував до голови ліквідаційної комісії Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області заяву/рапорт, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності, спричиненої захворюванням, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

23.07.2020 року Голова ліквідаційної комісії УДСО при ГУ МВСУ в Київській області скерував на адресу позивача лист №0-143/43/30/03-2020, у якому повідомив, що Закон України «Про міліцію» втратив чинність на підставі Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року. Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією датою встановлення втрати працездатності є 10.03.2020 року. Тобто, станом на 10.03.2020 року Закон України «Про міліцію» втратив чинність, тому призначення та виплата одноразової грошової допомоги згідно з ст. 23 Закону України «Про міліцію» та відповідно до Порядку № 850 не мають юридичного підґрунтя. Зазначив, що заява позивача про виплату ОГД не встановленого зразка, повернув останньому пакет документів згідно з описом та відмовив у виплаті ОГД відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі № 380/6492/20, позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ в Київській області у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги; зобов`язано Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ в Київській області повторно розглянути заяву/рапорт про виплату одноразової грошової допомоги позивачу від 15.07.2020 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі № 380/6492/20 апеляційну скаргу позивача задоволено: скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у справі № 380/6492/20 у частині відмови у задоволенні позову та задоволено позовні вимоги; зобов`язано Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ в Київській області скласти висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» і Порядку № 850, і подати цей висновок та документи щодо виплати зазначеної одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ України; у решті рішення суду першої інстанції від 19.10.2020 року залишено без змін.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі № 380/6492/20 Управлінням Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ в Київській області складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» і Порядку № 850, і подано цей висновок та документи щодо виплати зазначеної одноразової грошової допомоги до відповідача.

Від відповідача на адресу Управління Державної служби охорони надійшов лист від 17.02.2021 року № 6228/15-2021 про повернення розглянутих матеріалів для доопрацювання без затвердженого Висновку щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Вирішуючи спір колегія суддів виходить з наступного.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580), тобто до 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі Закон № 565) та Порядком № 850.

Відповідно до ст. 23 Закону № 565 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2,3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 7,8,9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580, Закон № 565 визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565 відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом № 580 і, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на відповідача.

П. 14 Порядку № 850 визначає вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті грошової допомоги. За змістом вказаної норми призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

З аналізу матеріалів справи, відповідач, як на підставу для неможливості призначення одноразової грошової допомоги і проведення її виплати, посилався на відсутність видатків на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ, а також на те, що покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися Департаментом поліції охорони НПУ за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом для Національної поліції України.

Проте, названі відповідачем підстави неможливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги не передбачені у п. 14 Порядку № 850, який, як зазначено вище, встановлює вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні такої допомоги.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що згідно нормами Порядку № 850 за наслідками розгляду наданих документів відповідач повинен прийняти рішення про виплату одноразової допомоги або про відмову у проведенні такої виплати, можливості ж повернення документів без прийняття відповідного рішення (що має місце у розглядуваному випадку) чинним законодавством не передбачено.

Апеляційний суд зазначає, що позивач проходив службу в ОВС, звільнений до прийняття Закону № 580, службу в органах Національної поліції не проходив, а відтак твердження відповідача щодо неможливості поширення на нього норм Закону № 565 та Порядку № 850 не беруться судом до уваги.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у ст. 2 КАС України. Однак, відповідач у даному випадку не досліджував за встановленою Порядком № 850 процедурою подані позивачем документи й не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яке може бути предметом оскарження.

Таким чином, відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо невиконання вимог чинного законодавства в частині неприйняття жодного рішення за наслідками розгляду документів позивача.

Щодо заперечень позивача про необхідність зобов`язання відповідача прийняти рішення, колегія суддів зазначає, що документи були повернуті не тільки у зв`язку із помилковим твердженням відповідача про відсутність у нього правових підстав для затвердження висновку, а й у зв`язку з недоліками в оформленні документів, що, звичайно, не є виною позивача, проте позбавляє суд можливості прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити дії.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку № 850.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі № 380/4746/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. С. Затолочний
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 18 серпня 2021 року.