Справа № 171/1054/21
Суддя: Хоруженко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/1054/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2021 року м.Апостолово

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

-Головуючого судді Хоруженко н.В.,,

-За участі секретаря Харченко О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.05.2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції України в якому просив скасувати постанову Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції України серія БАА № 588471 від 08.05.2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 3400 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його притянуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом особою яка не має такого права, однак він має посвідчення водія, а отже постанова відповідача якою його визнано винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП є незаконною, а тому оскаржив дану постанову та просив її скасувати. Оскаржувану постанову отримав поштою 17.05.2021 року, тому вважає, що строк оскарження ним не пропущено.

Ухвалою Апостолівського районого суду Дніпропетровської області від 24.05.2021 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

22.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції України Іванової Д.Р., у якому представник просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що під час патрулювання Дарницького району м. Києва в складі екіпажу Рубін 203 о 05-30 годині на планшетний пристрій прийшов виклик з гарячої лінії 102 про те, що в сторону Борисполя перед мостом Позняки, їде п`яний водій на авто БМВ білого кольору НОМЕР_1 . На підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону транспортний засіб був зупинений, водій відмовився надавати будь-які документи , які б підтверджували його особу, невірно називав своє ім`я, і тому для встановлення особи водія було запрошено до відділу поліції, де встановлено його особу. Оскаржувана постанова винесена за відсутність права на керування автомобілем, адже сам водій неодноразово зазначав, що посвідчення водія у нього не має, також інспектор не знаходить його посвідчення в базі Амор, а тому вказаний водій не мав права керування транспортним засобом і правомірно був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Всі обставини зафіксовано на відео. Тому просила у задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського УПП у м. Києві ДПП сержанта поліції Третякової С.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 588471 від 08.05.2021 року до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн..

Рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано тим, що 08.05.2021 року о 05-45 годині в м. Київ, шосе Бориспільське, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 330, днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , та не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування, чим порушив пп 2.1А ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та оскаржив до суду.

Перевіряючи доводи позивача про невідповідність вимогам законодавства оскарженої постанови, а також доводи представника відповідача щодо дотримання вимог закону при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.ст. 1-2 ЗУ «Про Національну поліцію» - Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Положеннями зазначеного Закону та КУпАП передбачено повноваження органів та посадових осіб Національної поліції на здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання.

Зокрема, ст.. 222 КупАП визначено повноваження органів Національної поліції на розгляд справ про адміністративні правопорушення за частинами 1,2 та 6 ст. 126 КУпАП.

Дана стаття визначає:

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 15 ЗУ «Про дорожній рух» визначає основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами. Так, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у розрізі даної справи, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, є самостійними, різними адміністративними правопорушеннями, відповідальність за які різна і передбачена різними санкціями статті. Якщо буде встановлено, що особа має право керування транспортним засобом, але не має при собі чи не пред`явила посвідчення водія, її дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Якщо ж буде встановлено, що особа не має права керування таким транспортним засобом, то її дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 126 КУпАп.

Притягуючи позивача до адміністративної відповідальності уповноважена посадова особа відповідача у постанові заначила, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не мав посвідчення водія відповідної категорії на право керування, чим порушив пп 2.1А ПДР.

Однак доказів того, що на момент прийняття оскаржуваної постанови позивач не мав права на керування транспортним засобом, на думку суду, матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем до позову додано посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого він має право керування транспортними засобами категорії «В» і доказів на спростування наявності на 08.05.2021 року у позивача права на керування транспортним засобом суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що дії позивача на момент складення оскаржуваної постанови могли бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак належних доказів для кваліфікації дій позивача ч. 2 ст. 126 КУпАП уповноважена посадова особа відповідача не мала.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Правилами статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи те, що відповідачем не підтверджено правомірність винесеної ним постанови про накладення на відповідача адміністративного стягнення, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху підлягає скасуванню, а справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286КАС України, ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251, 283,286 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції України серія БАА № 588471 від 08.05.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 3400 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:Н. В. Хоруженко