Справа № 640/22358/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ № 640/22358/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Держгеокадастру у Київській області
третя особа:ОСОБА_2
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код ЄДР: 39817550), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, внаслідок якої було порушено право на безоплатну приватизацію даної земельної ділянки позивачем;

2) зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області;

3) зобов`язати відповідача після скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, видати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.12 га у власність для індивідуального садівництва на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області позивачу та надати земельну ділянку у власність без зміни цільового призначення.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 серпня 2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з клопотанням про надання учаснику бойових дій безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,12 га, кадастровий номер :03:003:0178 (копія клопотання додається до адміністративного позову).

Дане клопотання, як зазначає позивач, було подано у відповідності до вимог, встановлених ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), із зазначенням цільового призначення використання земельної ділянки, її розміри та додано усі належні графічні матеріали, які вказують на бажане місце розташування. Крім того, як зазначає позивач, з клопотанням також було надано завірені належним чином копії посвідчення учасника бойових дій позивача та довідки про його безпосередню участь в антитерористичній операції на Сході України, що належним чином підтверджувало право позивача на першочергове одержання даної земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, як те передбачено п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Однак, як зазначає позивач, відповідачем було надано листом від 11 вересня 2019 року № 12420/0-8031/0/17-19 відповідь-відмову, в якому зазначалося, що стосовно даної земельної ділянки вже прийнято рішення про затвердження документації із землеустрою та відведення її у власність іншій особі, а також рекомендовано позивачу визначитись з іншим місцем розташування бажаної до відведення земельної ділянки та звернутись з наступним клопотанням до компетентного органу в порядку статей 118,121 та 122 ЗК України.

У позові надалі зазначається, що на запит позивача про надання більш детальної інформації про прийняте рішення про передачу земельної ділянки, відповідачем було надано копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 17 липня 2015 року № 10-828/36-15-СГ, в якому зазначалося про передачу у власність даної ділянки громадянину ОСОБА_2 для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності (копія наказу додається). Крім того, вказаним наказом затверджувався Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 та надано дозвіл на використання земельної ділянки після встановлення меж в натурі (на місцевості), а також після здійснення державної реєстрації права приватної власності у Державному реєстрі речових прав.

Надана інформація цілком відповідає відомостям, внесеним до Державного земельного кадастру про означену земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 09 серпня 2019 року № НВ-019 (копія витягу додається), згідно якого державну реєстрацію вказаної вище земельної ділянки було здійснено 03 червня 2015 року, Проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки розроблено 17 березня 2105 року Приватним підприємством «Умань-Земпроект», розробник ОСОБА_3 .

Проте, як зазначає позивач, у цьому ж документі вказано, що форма власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0178, залишається державною, чого не може бути, адже, у відповідності до абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», заявник зобов`язаний протягом одного року з дня державної реєстрації земельної ділянки здійснити реєстрацію речового права (права приватної власності) на неї.

Але, як зазначає позивач, якщо згідно витягу з Державного земельного кадастру від 09 серпня 2019 року № НВ-019, дана земельна ділянка належить державі, то, відповідно ОСОБА_2 речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не реєструвалося, що є порушенням вказаної вище норми Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр», і згідно тієї ж норми тягне за собою скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки (абз. 3 ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Позивач наполягає, що відсутність реєстрації ОСОБА_2 речового права на означену земельну ділянку підтверджується іншим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 вересня 2019 року № 182384257 (копія додається до позову), згідно якого відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0178, відсутні в даному реєстрі.

Позивач наголошує, що з моменту державної реєстрації вказаної земельної ділянки по дату звернення позивачем до суду минуло майже чотири з половиною років, проте право приватної власності на неї ОСОБА_2 зареєстровано належним чином не було. А, у відповідності до положення, передбаченого абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію. Якщо ж зазначену державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0178, Державним кадастровим реєстратором скасовано не було, то позивач має всі правові підстави стверджувати про допущену відповідачем бездіяльність щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0178, а відтак і про порушення свого власного права на першочергове безоплатне одержання у власність учасником бойових дій даної земельної ділянки для здійснення індивідуального садівництва.

На думку позивача, причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки та наданням позивачу негативної відповіді за результатами розгляду його клопотання про одержання у власність тієї ж земельної ділянки чітко простежується, оскільки відповідач в своєму листі від 11 вересня 2019 року № 12420/0-8031/0/17-19 вказав на головну підставу, згідно якої відмовив позивачу у його клопотанні, як те, що стосовно бажаної земельної ділянки вже прийнято рішення про затвердження документації із землеустрою та відведення її у власність іншій особі ( ОСОБА_2 ). Хоча, як зазначено у позові, згідно законодавчо встановлених вимог, відповідач був зобов`язаний скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки задовго до моменту звернення позивача до нього зі своїм клопотанням.

Підсумовуючи викладене вище, позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, та, як наслідок, надання листом від 11 вересня 2019 року № 12420/0-8031/0/17-19 відмови в одержанні першочергово як учасником бойових дій тієї ж земельної ділянки протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси в частині приватизації без зміни цільового призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Позиція відповідача.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, відповідач зазначає, що в порядку статей 118 та 121 ЗК України гр. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Головним управлінням розглянуто направлене позивачем клопотання та надана відповідь листом від 11.09.2019 №1242/0-8031/0/17-19 стосовно того, що у Головному управління наявна інформація, що зазначена земельна ділянка Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 17.07.2015 № 10-828/36-15-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0178 надано у власність гр. ОСОБА_2 .

Рекомендовано визначитись із іншим місцем розташування бажаної до відведення земельної ділянки.

Додає, що у Головного управління відсутня інформація з приводу можливих причин не здійснення державної реєстрації речового права гр. ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку. В свою чергу останній з заявою про відсутність намірів реєстрації речового права та відповідно скасування державної реєстрації земельної ділянки до Головного управління не звертався.

Звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів, що речове право на земельну ділянку не реєструвалось саме з вини гр. ОСОБА_2 ..

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління вчинити дії, відповідач зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вважає також, що суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Додає, що повноваження щодо вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в даному випадку належать до дискреційних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Враховуючи вищевикладене, вважає вимоги в частині зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем.

Пояснення третьої особи.

Третя особа повідомила, що не має ніякого відношення до земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0178 (далі по тексту - «ЗД»).

Повідомила також, що ніколи не звертався до відповідача, Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, а також до будь-яких інших органів державної влади та місцевого самоврядування щодо виділення мені у власність буд-яких земельних ділянок на території Бориспільського району Київської області (включаючи ЗД), а також а стосовно виготовлення у зв`язку з цим відповідних проектів землеустрою.

Більш того, як зазначає третя особа, він нікого не уповноважував на здійснення зазначених вище (в тому числі, шляхом видачі довіреності чи укладення договору про надання послуг).

Також третя особа заявила, що не має наміру реєструвати за собою право власності на ЗД і вносити відповідні записи до реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з цим третя особа також повідомила, що жодних претензій до ЗД у нього немає і він не заперечує того, щоб було скасовано державну реєстрацію ЗД та видано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність позивачеві.

Крім того, заявлено, що 08.11.2014 стосовно третьої особи було вчинено злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка), а саме, з належної йому на праві власності квартири було викрадено портфель, в якому знаходився оригінал його паспорту серії НОМЕР_2 , а також ідентифікаційного номеру. Стосовно даної події було відкрито кримінальне провадження № 0010212 та правоохоронними органами видано відповідну довідку, а до бази міграційної служби та Міністерства внутрішніх справ внесена інформація про те, що паспорт викрадено і він є недійсним.

Третя особа звертає увагу, що дата наказу відносно нього - через 7 місяців після викрадення паспорту (на той момент його вже було визнано недійсним, а новий паспорт видано 26.12.2014 року) та ідентифікаційного номеру.

Третя особа зазначає, що ймовірно інші особи подали від його імені без його дозволу відповідні документи до відповідача.

Факт того, що третя особа не має відношення до земельної ділянки, як зазначено у поясненнях, підтверджується ще й тим, що після видачі наказу минуло вже 5 років, а третя особа досі не оформила за собою право власності на неї та не приступив до безпосереднього володіння, користування та розпорядження.

З пояснень відповідача від 08.02.2021 № 04-15/1921 вбачається незмінність позиції відповідача.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення.

Ухвалою суду від 14.01.2020 клопотання позивача про розгляд адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено та призначено адміністративну справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 залучено до участі в адміністративній справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 провадження у даній справі закрито.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано ухвалу суду від 31.08.2020, а справу направлено до суду для продовження розгляду.

Скасовуючи зазначену ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позовній заяві позивач оскаржує протиправну, на його переконання, бездіяльність відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, внаслідок якої було порушено право на безоплатну приватизацію даної земельної ділянки позивачем, здійснюючи саме посилання на норми абз. 3 ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», за якими, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. А відтак , саме в бездіяльності відповідача щодо не скасування державної реєстрації земельної ділянки позивач вбачає порушення його прав.

Апеляційний суд зазначив, що за доводами позивача, залучений до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 взагалі не реєстрував речове право на вказану земельну ділянку, більш того, згідно даних з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178 перебуває у державній власності, тобто, майнові права/інтереси жодної особи не зачіпаються.

Колегія суддів у постанові від 18.11.2020 констатувала, що зазначені доводи позивача попередньо підтверджуються відкритими даними з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Зазначені відомості про відсутність належним чином зареєстрованого речового права на земельну ділянку будь-якою особою, зокрема, й ОСОБА_2 , не були перевірені судом першої інстанції, натомість, висновки про наявність спору про право цивільне і подальше оспорювання права власності на спірну земельну ділянку, є передчасними та мають бути належним чином перевіреними у розрізі зареєстрованого речового права на земельну ділянку.

Відтак, суд апеляційної інстанції зауважив, що у даному випадку, судом під час розгляду справи належним чином не було встановлено наявність існуючого речового права на спірну земельну ділянку у третьої особи, висновок суду про існування цивільно-правового спору є передчасним.

01.12.2020 вказана справа надійшла до Окружного адміністративного суду м. Києва та відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.12.2020 дану справу розподілено на суддю Кармазіна О.А., яку 04.12.2020 передано останньому.

Ухвалою від 09.12.2020 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без призначення судового засідання.

Ухвалою від 26.01.2021 за клопотанням позивача розгляд справи призначено у судовому засіданні.

За результатами судового засідання 15.04.2021 ухвалено про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, але, враховуючи положення ст. 262 КАС України, - вже без виклику учасників справи та без призначення судового засідання.

Встановлені судом обставини.

У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються факти звернення позивача до відповідача щодо передачі йому земельної ділянки у власність, надання відповідачем відповіді у формі листа з рекомендаціями, встановлення обставин щодо прийняття спірного наказу відносно третьої особи, відмови відповідача від скасування реєстрації земельної ділянки. При цьому, відносно доводів третьої особи щодо того, що вона не має відношення до земельної ділянки, надано відповідні підтверджуючі документи.

При цьому, земельна ділянка має: кадастровий номер :03:003:0178; цільове призначення: 01.05 - для індивідуального садівництва; категорія земель - земля сільськогосподарського призначення; вид використання - для індивідуального садівництва; форма власності - державна; площа - 0,12; місце розташування - Київська обл., Бориспільський район, Глибоцька сільська рада.

У Державному реєстрі речових прав станом на час розгляду справи відсутні відомості щодо власника земельної ділянки. У цьому реєстрі взагалі відсутня будь-яка інформація щодо цієї земельної ділянки.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Щодо питання скасування реєстрації земельної ділянки, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі також - Закон № 3613-VI) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону N 3613-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону N 3613-VI Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру та містить відомості про земельну ділянку, зазначені у цій частині ст. 25 Закону.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки (ч. 2 ст. 25 Закону).

Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч. 4 ст. 25 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 9 ст. 21 Закону відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до ч. у ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон 1952-IV) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону) (ч. 5 ст. 26 Закону 1952-IV).

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону N 3613-VI порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051).

Відповідно до п. 60 Порядку № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 зазначеного Закону Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону N 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Наведене знайшло своє відображення у п. 114 Порядку, затвердженого постановою КМ України від 17.10.2012 № 1051.

У даному ж випадку з матеріалів справи встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру (в.о. начальника Шумський А.Г.) від 17.07.2015 № 10-828/36-15-СГ:

затверджено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 ;

надано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку.

Однак, як встановлено судом та підтверджується власне третьою особою ( ОСОБА_2 ), вказана особа взагалі не має будь-якого відношення до цієї земельної ділянки, не зверталася з цього приводу до будь-яких осіб, не має наміру її реєструвати. Підпис ОСОБА_2 на поясненнях, наданих до суду, та в копії заяви від 26.05.2015 (а.с. 183) є настільки відмінними, що цей факт не потребує проведення експертизи, як такий, що є очевидним.

По суті, як приходить до висновку суд, земельна ділянка була зареєстрована на підставну особу на підставі підроблених від імені ОСОБА_2 документів, а відтак, вказані документи є юридично дефектними для цілей вирішення на їх підставі будь-яких питань щодо прав на земельну ділянку, що вочевидь не створює будь-яких правових наслідків для цілей реєстрації земельної ділянки за ОСОБА_2 .

Відтак, оскільки для реєстрації за ОСОБА_2 прав на земельну ділянку не існувало будь-яких правових підстав, але реєстрація яких надалі стала причиною для надання позивачу листа з рекомендаціями щодо подальших дій, тобто питання не було вирішено по суті, але є реєстрація ЗД є перешкодою для вирішення питань позивача відносно вказаної ділянки, беручи також до уваги те, що речове право на земельну ділянку за ОСОБА_2 не зареєстровано більш ніж протягом року та така реєстрація є неможливою внаслідок того, що ОСОБА_2 не мав до її реєстрації жодного відношення, суд приходить до висновку про очевидну протиправність реєстрації ЗД за ОСОБА_2 та наявність підстав для скасування реєстрації земельної ділянки. Водночас підлягає скасуванню і вищезгаданий наказ ГУ від 17.07.2015 № 10-828/36-15-СГ, як такий, що не має під собою будь-якого правого та фактичного підґрунтя. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України.

При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п/п. 2 п. 114 цього Порядку державна реєстрація скасовується - коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Тобто, за відсутності державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, скасування здійснюється самим державним реєстратором за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чого у даному випадку у структурі ГУ державним реєстратором не було вчинено.

Що стосується зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку у власність позивача, слід зазначити наступне.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Згідно із частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта: вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відтак, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

За усталеною судовою практикою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні, незважаючи на надсилання заявнику листа за наслідками розгляду заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягає у не розгляді та неприйнятті одного з двох рішень - як то зазначено вище.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені законодавцем, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність.

Наведене у свою чергу свідчить про передчасність зобов`язання відповідача прийняти певне конкретне рішення про надання дозволу - як то просить позивач, оскільки, як вже зазначалося, - відповідач має прийняти одне з двох рішень, визначених частиною 7 статті 118 ЗК України та оформлених наказом - саме за результатами розгляду заяви позивача по суті. У даному випадку питання по суті і не розглядалося, відповідач у даному випадку послався лише на свій наказ кількарічної давнини щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , який фактично не звертався із вказаного питання до відповідача.

Відтак, суд у даному випадку вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити частково - зобов`язавши відповідача за результатами розгляду заяви позивача - прийняти одне двох рішень, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково - як зазначено вище.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись статтями 6, 72 - 77, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код ЄДР: 39817550) від 17.07.2015 № 10-828/36-15-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» (відносно ОСОБА_2 ).

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код ЄДР: 39817550) в особі визначеного державного кадастрового реєстратора здійснити реєстрацію скасування державної реєстрацію земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код ЄДР: 39817550) повторно розглянути по суті клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) від 12.08.2019 про надання у власність земельної ділянки площею 0.12 га, кадастровий номер :03:003:0178, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області та прийняти одне з двох рішень (у формі наказу), передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 292, 293, 295, 296 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України та п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX).

Суддя О.А. Кармазін