Справа № 400/6110/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/6110/20

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. Дата і місце ухвалення: 04.03.2021р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просила суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо зміни коефіцієнту страхового стажу та індивідуального коефіцієнту заробітної плати при перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 13.06.2020р. №68; зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії, - 4888,89 грн., індивідуального коефіцієнту стажу - 0,40083, індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 5,03661 та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 13.06.2020р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в грудні 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії її чоловіка ОСОБА_2 . При розрахунку пенсії територіальним органом ПФУ застосовано показник індивідуального коефіцієнту стажу на рівні 0,40083 та показник індивідуального коефіцієнту заробітної плати на рівні 5,03661. Однак, при перерахунку в червні 2020 року пенсії у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму ГУ ПФУ в Миколаївській області безпідставно зменшило встановлений рішенням від 18.12.2018р. коефіцієнт стажу із показника 0,40083 до показника 0,34250, а також коефіцієнт заробітної плати із показника 5,03661 до показника 4,78812. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки вони призвели до значного заниження щомісячного розміру пенсії. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено зміни показників стажу та заробітку при здійсненні перерахунку пенсії у зв`язку із зміною показника середньої заробітної плати, що відбувається внаслідок зміни прожиткового мінімуму.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яким змінено коефіцієнт страхового стажу з 0,40083 на 0,34250, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 5,03661 на 4,78812.

Скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 13.06.2020р. №68 та від 22.05.2019р. №68.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, індивідуального коефіцієнту стажу - 0,40083, індивідуального коефіцієнту заробітної плати - 5,03661 та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 22.05.2019р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 04 березня 2021 року з прийняттям по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що пенсію позивача у зв`язку з втратою годувальника було розраховано при загальному стажі роботи годувальника 40 років 01 місяць 08 днів (481 місяць). Однак, за наслідками проведеної Головним управлінням в травні 2019 року планової перевірки щодо правильності призначення (перерахунку) та виплати пенсій в Южноукраїнському об`єднаному УПФУ Миколаївської області було встановлено, що годувальнику позивача невірно розраховано страховий стаж, зокрема, до страхового стажу ОСОБА_2 безпідставно включено періоди роботи протягом 1976-1983 років в Естонії (70 місяців). У зв`язку з цим було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням загального страхового стажу годувальника 34 роки 03 місяці 16 днів (411 місяців). Відповідно, знизився показник коефіцієнту страхового стажу та індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1, п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 18.12.2018р. отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило 27.12.2018р. перерахунок пенсії ОСОБА_2 та призначило пенсію ОСОБА_1 в розмірі 50% пенсії чоловіка.

Пенсію позивача у зв`язку з втратою годувальника було розраховано при загальному стажі роботи годувальника 40 років 01 місяць 08 днів (481 місяць), із застосуванням коефіцієнту стажу 0,40083, середньої заробітної плати 18959,81 грн.

Пенсія годувальника склала 7672,26 грн., з яких 3836,13 грн. (50%) щомісячно виплачувалося ОСОБА_1 .

У період з 20.05.2019р. по 23.05.2019р. ГУ ПФУ в Миколаївській області проведено планову цільову перевірку щодо правильності призначення (перерахунку) та виплати пенсій в Южноукраїнському об`єднаному управлінні ПФУ в Миколаївській області.

На підставі вказаної перевірки здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , про що винесено рішення від 22.05.2019р. №68.

Перерахована пенсія визначена згідно загального стажу годувальника 34 роки 03 місяців 16 днів, із застосуванням коефіцієнту стажу 0,34250, середньої заробітної плати 18024,40 грн. За результатами перерахунку пенсія позивача становить 3152,02 грн.

Зменшення коефіцієнту стажу та середньої заробітної плати є наслідком зменшення трудового стажу ОСОБА_2 з 40 років 01 місяць 08 днів до 34 років 03 місяців 16 днів.

В свою чергу, зменшення трудового стажу ОСОБА_2 відбулось на підставі висновків відповідача про неможливість врахування у його трудовий стаж 5 років 09 місяців 24 дні - час роботи на підприємствах в Естонській РСР в період з 07.08.1976р. по 03.06.1983р.

30.06.2020р. ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму (масовий). При здійсненні відповідного перерахунку територіальним органом ПФУ застосовано коефіцієнт стажу 0,34250, показник заробітної плати 4,78812 та середню заробітну плату 23408,30 грн.

За наслідками проведеного перерахунку пенсія ОСОБА_1 становить 4074,01 грн.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зміни коефіцієнту страхового стажу та індивідуального коефіцієнту заробітної плати при перерахунку пенсії по втраті годувальника, оскаржила їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що стаж роботи ОСОБА_2 протягом 1976 - 1983 років в Естонії (70 місяців) протиправно виключено ГУ ПФУ в Миколаївській області зі стажу роботи, що враховується для перерахунку пенсії, що призвело до зміни коефіцієнту страхового стажу з 0,40083 на 0,34250, а також зміни індивідуального коефіцієнту заробітної плати з 5,03661 на 4,78812.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс=См Ч Вс / 100% Ч 12, де:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно ч.3 ст.43 Закону №1058-IV раніше призначені пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у разі втрати годувальника із зазначених причин перераховуються за нормами цього Закону з урахуванням положень частини третьої статті 30 та частини восьмої статті 36 цього Закону, за умови наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, які відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.43 Закону для перерахунку пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсій у разі втрати годувальника із зазначених причин враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), визначеного з урахуванням положень частини другої статті 42 та пункту 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону.

З аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слідує, що страховий стаж прямо впливає на зміну коефіцієнту страхового стажу.

Як вже зазначалося колегією суддів, пенсію ОСОБА_1 розраховано згідно загального стажу роботи годувальника ( ОСОБА_2 ) 40 років 01 місяць 08 днів (481 міс.).

Однак, за наслідками проведеної перевірки щодо правильності призначення (перерахунку) та виплати пенсій в Южноукраїнському об`єднаному управлінні ПФУ в Миколаївській області відповідачем виключено із стажу годувальника позивача період його роботи протягом 1976 - 1983 років в Естонії (70 місяців), що призвело до зміни коефіцієнту страхового стажу з 0,40083 на 0,34250.

Таким чином, спірним у даному випадку є питання чи повинен враховуватися у страховий стаж період праці громадянина України за часи СРСР на підприємствах, установах та організаціях на території Естонської РСР.

ГУ ПФУ в Миколаївській області, обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності підстав для включення до страхового стажу годувальника позивача періоду його роботи на території Естонської РСР у 1976 - 1983 роках (70 місяців), посилається на двосторонню Угоду між Україною та Естонською Республікою у сфері соціального забезпечення від 05.10.2010р., згідно якої якщо право на пенсію виникає на підставі спеціального закону та/або у зв`язку із здійсненням трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, то пенсію на цій підставі призначає і виплачує тільки та Сторона, на території якої виникло право на пенсію, і тільки згідно із своїм законодавством. Періоди трудової діяльності у певній професії або у певних умовах, набуті згідно із законодавством Сторін, не підсумовуються.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на положення вказаної Угоди, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, вони не стосуються питання визнання чи не визнання стажу, набутого за часів СРСР, а стосуються питання визнання чи не визнання стажу вже набутого на території України та Естонської Республіки після обрання незалежності обома країнами.

В свою чергу, питання врахування у страховий стаж часу роботи на підприємствах, установах та організаціях за часів СРСР врегульоване Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., частиною другою статті 6 якої передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.

З вказаного слідує, що Україна та інші держави-учасники Угоди зазначеним документом взяли на себе зобов`язання враховувати трудовий стаж, набутий їх громадянами на території колишнього СРСР.

При цьому, в Угоді йде мова про території колишнього СРСР взагалі, та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави-учасники Угоди.

Оскільки Естонська РСР входила до складу СРСР, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що трудовий стаж ОСОБА_2 з 07.08.1976р. по 19.01.1977р., з 25.01.1977р. по 30.08.1977р., з 11.10.1977р. по 07.08.1978р. та з 11.08.1978р. по 03.06.1983р. (всього 05 років 09 місяців 24 дні) набутий на території колишнього СРСР, повинен бути зарахований до загального трудового стажу.

А відтак, на думку колегії суддів, ГУ ПФУ в Миколаївській області протиправно зменшило трудовий стаж ОСОБА_2 з 40 років 01 місяць 08 днів до 34 років 03 місяців 16 днів шляхом виключення 70 місяців стажу, набутого під час роботи в Естонській РСР, що призвело до необґрунтованого зменшення коефіцієнту страхового стажу, а також зміни в подальшому індивідуального коефіцієнту заробітної плати, з яких розраховується пенсія позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції від 04.03.2021р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 серпня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук