Справа № 260/308/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2021 року м. Ужгород№ 260/308/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: представник - не з`явився,

відповідача: представник - Сатмарі Н.М.,

3-я особа: представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Довжанська сільська рада Іршавського району Закарпатської області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 29 вересня 2020 року №452-УБД про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; 2) зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області повторно розглянути заяву та надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності, що розташовані за межами населених пунктів на території Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2020 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, до якої долучив всі передбачені законодавством документи. Проте відповідач всупереч Земельному кодексу України відмовив у задоволенні такої заяви, обґрунтовуючи тим, що бажані землі відносяться до земель, що підлягають паюванню. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його право на землю, оскільки зазначена у наказі підстава не передбачена нормами ст. 118 Земельного кодексу України.

22 лютого 2021 року відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву №9-7-0.72-1371/2-21 від 18.02.2021, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що в ході розгляду поданої позивачем заяви було встановлено, що спірна земельна ділянка відносить до земель комунальної власності та підлягає паюванню. Тому Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області надіслало до Приборжавської сільської ради Іршавського району листа з пропозицією висловити свою позицію щодо розпорядження такою земельною ділянкою. Вважає, що з 01 січня 2019 року (набрання чинності Закону України №2498-VIII від 10.07.2018, яким внесено зміни до Земельного кодексу України), підставами для виділення земельних ділянок в натурі власникам земельних часток (паїв) є лише рішення відповідної сільської, селищної або міської ради. З огляду на вищенаведене вважає оскаржений наказ правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. Окрім того, звертає увагу суду на те, що вирішення питання щодо надання дозволу на розробку землеустрою віднесено до дискреційних повноважень органів Держгеокадастру, а тому такі не можуть вирішуватися судом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено Приборжавську сільську раду Іршавського району Закарпатської області.

03 серпня 2021 року до суду надійшли пояснення 3-ї особи №02-07/611 від 30.07.2021, в яких проти позову заперечила. Так, зазначила, що першочергове право на отримання землі на території Довжанської територіальної громади мають її жителі. В свою чергу громадянин ОСОБА_1 проживає за межами Довжанської територіальної громади, а тому забезпечення виключно його інтересів з одночасним ігноруванням прав місцевих жителів не може відповідати засадам моральності та справедливості.

В засіданні суду 13 серпня 2021 року протокольною ухвалою було замінено 3-ю особу Приборжавську сільську раду Іршавського району Закарпатської області на правонаступника Довжанську сільську раду Іршавського району Закарпатської області.

Представник позивача та 3-ї особи в судове засідання 20 серпня 2021 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача в засіданні суду проти заявлених позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області) із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів Приборжавської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

З метою розгляду поданої ОСОБА_1 заяви ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до відділу Держгеокадастру в Іршавському районі з листом №1129/0/18-20 від 07.09.2020, в якому доручило своєму територіальному підрозділу до 11 вересня 2020 року здійснити перевірку поданих матеріалів.

За наслідками виконання вищезазначеного доручення ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області відділ Держгеокадастру в Іршавському районі листом №1185/401-20-0.21 від 11.09.2020 повідомив, що земельна ділянка, зазначена в клопотанні ОСОБА_1 , належить до земель комунальної власності та відноситься до категорії земель, що підлягають паюванню.

З врахуванням наведеного за результатами розгляду поданої заяви наказом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області) №452-УБД від 29 вересня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 було відмовлено з огляду на те, що вказані на графічних матеріалах землі відносяться до земель, що підлягають паюванню.

Вважаючи таку відмову суб`єкта владних повноважень протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Порядок реалізації права на безоплатну приватизацію земельних ділянок громадянами регламентується 118 ЗК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, норми земельного законодавства передбачають право громадян на безоплатну приватизацію земельних ділянок, в тому числі сільськогосподарського призначення, що реалізується шляхом звернення до уповноваженого органу із відповідним клопотанням.

10 липня 2018 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII (далі Закон №2498) (що набрав чинності з 01 січня 2019 року), яким внесено зміни до ряду законодавчих актів у сфері земельних правовідносин.

Так, зокрема, Законом №2498 було внесено зміни до ЗК України, якими розділі X "Перехідні положення" доповнено п. 21 наступного змісту: «Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.»

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка, відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ЗК №005-00014, належала колективному сільськогосподарському підприємству «Верховина».

На вимогу суду відповідачем було надано викопіювання з кадастрової карти (плану) щодо спірної земельної ділянки, відповідно до якого станом на день виникнення спірних правовідносин зазначена земельна ділянка відносилася до комунальної форми власності.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування врегульовані нормами ст. 122 ЗК України.

Так, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, згідно з вказаними нормами відповідач вправі розпоряджатись тільки тими земельними ділянками, які належать до державної власності.

Тому суд вважає, що оскільки ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області є розпорядником земель державної власності, надання земельних ділянок із земель комунальної власності не входить до його повноважень.

З огляду на що, на думку суду, ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Довжанська сільська рада Іршавського району Закарпатської області (місцезнаходження: вул. Велика, буд. 7, с. Довге, Іршавський район, Закарпатська область, 90154, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2021 року.

СуддяР.О. Ващилін