Справа № 200/1249/21-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 р. Справа№200/1249/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про:

визнання протиправними дій відповідача щодо застосування травня 2015 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 86 023,21 грн із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 444;

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 01 лютого 2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3 874,25 грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3 874,25 грн за період з 01 березня 2018 року по 01лютого 2020 року включно в сумі 89 241,34 грн відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог, які стосуються першого спірного періоду, зазначено, що відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, в якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, а тому «базовим» місяцем для обчислення індексаціє слід вважати січень 2008 року, в якому в останнє було підвищено оклади постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294.

Вважає неправомірним незастосування щомісячної фіксованої індексації у другому спірному періоді, оскільки, на думку позивача, розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16 березня 2021 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові з підстав правомірності ненарахування індексації за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, оскільки за змістом змін до законодавства індексація проводиться лише у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, а у період 2015-2017 років не було передбачено коштів для індексації грошового забезпечення співробітників відповідача.

Крім того, зазначає, що застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, є неправомірним, оскільки сума збільшення грошового забезпечення повністю перекриває індексацію грошового забезпечення; нарахована сума індексації за період з 01 березня 2018 року по 01лютого 2020 року виплачена в повному обсязі.

23 березня 2021 року та 23 квітня 2021 року позивачем надано відповідь на відзив та письмові пояснення відповідно, де викладено аналогічну позицію тій, що наведена у позові.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 19 травня 2015 року ОСОБА_1 призвано на військову службу та призначено на посаду кухаря відділення забезпечення Добропільського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області з посадовим окладом у розмірі 530 грн, шпк «солдат», що підтверджується витягом з наказу від 19 травня 2015 року № 58.

За відомостями архівної довідки на посаду діловод відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу позивача переведено з червня 2015 року.

З 01 лютого 2020 року ОСОБА_1 , діловода відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу, виключено із списків особового складу Добропільського об`єднаного міського військового комісаріату та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням із військової служби у запас, що підтверджується витягом з наказу від 01 лютого 2020 року № 25.

Отже, період служби в структурному підрозділі відповідача становить з 19 травня 2015 року по 01 лютого 2020 року.

За змістом відповіді відповідача на заяву позивача від 12 грудня 2020 року індексація грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась; посадовий оклад за посадою діловод відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу Добропільського об`єднаного міського військового комісаріату станом на січень 2015 року становить 605 грн, на березень 2018 року 2 730 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (абзац 2 частини третьої статті 9 вказаного Закону).

При визначені розміру індексації визначальним є встановлення «базового» місяця.

З 01 грудня 2015 року до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078), внесено зміни, згідно з якими змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення).

Так, абзацами 1, 2 пункту 5 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, яка застосовується з 01 грудня 2015 року, визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, за новими правилами обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з 01 грудня 2015 року, здійснюється не індивідуального для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Враховуючи, що зміна посадових окладів військовослужбовців відбулась з 01 січня 2008 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 (надалі розмір посадового окладу змінено лише 01 березня 2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704), то «базовим» місяцем для спірного періоду є січень 2008 року.

З огляду на ці висновки витребуваний судом розрахунок врахуванню не підлягає.

Інших підстав для зміни «базового» місяця у спірний період судом не встановлено.

Обмеженість фінансування як підстава невиплати повністю або в частині індексації грошового забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і в силу приписів закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Враховуючи, що відповідачем не оспорюється факт непроведення індексації, то позовні вимоги є обґрунтованими.

Оскільки підстав для дроблення періоду з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року немає, то позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачеві за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням передбачених законом податків та зборів.

Суд відмовляє у задоволенні вимог в частині, що стосується визначення конкретних сум індексації, оскільки її нарахування ще не проведено відповідачем.

Разом з тим посилання позивача на постанову Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 200/9297/19-а є помилковими, оскільки в ній не викладаються висновки суду касаційної інстанції щодо аналізу та застосування норм права, а переглядається ухвала про роз`яснення судового рішення на предмет визначеності та ясності висновків суду попередньої інстанції.

Зміни внесені до Порядку № 1078 постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 призвели до змін правил визначення фіксованої суми індексації заробітної плати.

Так, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, під фіксованою сумою індексації заробітної плати слід розуміти різницю між сумою індексації і розміром підвищення заробітної плати, яка може мати місце у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) працівників.

Така різниця розраховується лише у випадку, якщо розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення тарифних ставок (окладів).

За відомостями довідки від 10 березня 2021 року № 09/02/91 сума підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації, яка склалась у березні 2018 року (яка дорівнює нулю, оскільки змінився «базовий» місяць), а тому підстав для застосування фіксованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 лютого 2020 року немає; нарахована сума індексації за період з 01 березня 2018 року по 01 лютого 2020 року виплачена в повному обсязі.

Суд не приймає до уваги розрахунки позивача, наведені в абзаці 6 на сторінці 7 матеріалів справи, про те, що розмір підвищення заробітної плати не перевищує суму індексації, оскільки вони зроблені, виходячи із обчисленої індексації за лютий 2018 року; у той час як під фіксованою сумою індексації заробітної плати слід розуміти різницю, яка може мати місце у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) працівників, тобто березні 2018 року.

На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, пов`язаних із застосуванням щомісячної фіксованої індексації для періоду з 01 березня 2018 року по 01 лютого 2020 року.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись статтями 243-246, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: вул. Громової, буд. 67, м. Маріуполь, Донецька область, 87548) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасним відрахуванням передбачених законом податків та зборів.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 серпня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська