Справа № 579/813/21
Суддя: Придатко В. М.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/813/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Придатка В.М.,

з участю секретаря судового засідання - Сірої С.І.,

представника позивача - адвоката Вернигора В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бабченко І.О.,

третьої особи Гузей В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектор СРПП ВП№1 (м. Кролевець) Гузей Володимир Миколайович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови серії БАБ №929434 від 09.05.2021 року (далі - постанова) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20400 грн, за те, що 09.05.2021 року о 01:21 год в м.Кролевець на автодорозі М-02, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21065 номерний знак НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР.

Оскаржувану постанову вважає незаконною з наступних підстав.

09 травня 2021 року о 01 год 21 хв позивач керував автомобілем та був зупинений працівником поліції, який звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху, з чим позивач не погодився. Після чого інспектор відразу вимагав надати посвідчення водія, мотивуючи це скоєним позивачем порушенням правил дорожнього руху, однак не пояснив, яким саме, після чого почав складати оскаржувану постанову, незважаючи на заперечення позивача, тобто розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, при цьому позбавивши позивача прав, як особи яка притягається до адміністративної відповідності, передбачених ст.268 КУпАП. Під час складання постанови позивач заявляв клопотання про ознайомлення з доказами вчинення адміністративного правопорушення, клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень та про надання часу скористатися юридичною допомогою, на що поліцейським було відмовлено.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив постанову скасувати. На запитання суду доповнив, що поліцейські, зупинивши його 09.05.2021, повідомили, що у нього неналежно працює підсвітка номерного знаку, не даючи змоги його прочитати, однак він вважає, що підсвітка була цілком достатньою. Зі змістом постанови його було ознайомлено і копію постанови вручено в передбаченому законом порядку. Права керування транспортними засобами його було позбавлено після Нового року строком на один рік, тобто він керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, однак наголосив, що йому було конче необхідно поїхати автомобілем в указані в постанові день та час. Наполягав, що постанова є незаконною, оскільки винесена без визначення дати та часу розгляду, а також не містить реквізитів для оплати штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що постанова не містить зазначення технічного засобу, за допомогою якого було відзнято відеоматеріал, яким зафіксовано правопорушення, не містить повного місця вчинення правопорушення, та не до кінця заповнено відривну квитанцію, а саме, не зазначено реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Крім того, вважав, що, оскільки ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами, то він на момент притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП не підпадав під визначення, оскільки не був «водієм».

Представник відповідача просила у позові відмовити, вважала постанову винесеною у відповідності до чинного законодавства, а дії працівників поліції - законними та заснованими на законі та відомчих нормативно-правових актах. Надала відзив на позов, за змістом якого вказала, що викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставнини, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просила відмовити у задоволені адміністративного позову.

Третя особа Гузей В.М. в судовому засіданні повідомив, що правопорушення було вчинено дійсно на відрізку 168 кілометр дороги М-02, який проходить містом Кролевець, а конкретно, на місці виявлення правопорушення і місці складання постанови, тобто м. Кролевець, вулиця Калиновського. Причиною зупинки було те, що ОСОБА_1 здійснював рух на автомобілі, на якому практично не було видно задній номерний знак через часткову несправність підсвітки. Після зупинки ОСОБА_1 було повідомлено і вказано на несправний номерний знак, після чого попросили пред`явити документи на транспортний засіб, які ОСОБА_1 надав, і посвідчення водія, про яке ОСОБА_1 пояснив, що немає, оскільки посвідчення вилучили. З`ясувавши це, ОСОБА_1 роз`яснили права за ст. 268 КУпАП, про що останній підписався у оскаржуваній постанові. Крім того, було надано час для підготовки та надання пояснень, однак ОСОБА_1 лише записав, що з постановою «не згоден». Про надання можливості поспілкуватися з адвокатом Хожай С.С. дійсно просив і йому було надано можливість зателефонувати, саме після телефонної розмови із адвокатом він і підписав постанову, вказавши про незгоду з нею. Інших клопотань ОСОБА_1 не заявляв, доказів його порушення надати не просив, просто не погодився із постановою. Доповнив, що відеозапис власне складання постанови не вівся. Що стосується відривної квитанції, повідомив, що реквізити для сплати штрафів видаються співробітниками поліції на окремих друкованих бланках під час складання постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому додатково і окремо від руки до відривних квитанцій не вносяться.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Судом встановлено, що 09 травня 2021 року інспектором СРПП ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Гузей В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №929434, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн. (а.с.7).

Як вбачається з вказаної постанови, ОСОБА_1 09 травня 2021 року о 01 год 21 хв. в м.Кролевець на автодорозі М-02 керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21065 державний номерний знак НОМЕР_1 без права керування т/з, а саме, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Кролевецьким районним судом Сумської області 12.01.2021 на 12 місяців, чим порушив п.2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.9 КАС України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 74-76 КАС України, зазначені ним обставини.

Позивачем взагалі не надано доказів, на які він посилається як на підставу своїх вимог про те, що постанова є незаконною.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 в його вчиненні підтверджуються постановою по справі про адміністративне правопорушення серія БАБ №929434 від 09.05.2021 року, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

За змістом відео-файла, який міститься на DVD-R диску лазерних систем зчитування, який наданий відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21065, а після зупинки особисто повідомив працівника поліції, що у нього вилучено посвідчення водія, тобто визнав свою вину.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вказано у рішенні ЄСПЛ «SMILJANIС v. Croatia (N 35983/14)», існують вагомі підстави для захисту суспільства від шкоди в дорожньо-транспортних пригодах, що визнається відповідними міжнародними документами, внутрішнім законодавством і політикою, зокрема і здоровим глуздом. Держава, вживаючи належні стримувальні та превентивні заходи, має намагатися запобігати дорожньо-транспортним пригодам шляхом забезпечення дотримання відповідних правил, направлених на зменшення ризиків небезпечної, необережної чи безвідповідальної поведінки на дорозі. ЄСПЛ констатував про обов`язок національних органів влади застосувати комплексний та всеохопний підхід до застосування ефективних стримувальних та превентивних заходів для того, щоб припинити постійні серйозні порушення правил дорожнього руху. Такий підхід вимагав би вжиття заходів, ключовим у яких є зменшення факторів ризику для безпеки дорожнього руху.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Поліцейський при винесені оскаржуваної постанови обґрунтував своє рішення доказами, за змістом ст.251 КУпАП, надав відеозапис. Вказані дії поліцейського узгоджуються із позицією Верховного Суду від 23.10.2019 року справа №357/10134/17 щодо надання доказів правомірності свого рішення.

Доводи позивача щодо порушення порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення співробітником поліції, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, не спростовують фактичних обставин справи. Інших доказів позивачем не надано.

Так, у матеріалах справи наявна роздруківка постанови Кролевецького районного суду Сумської області від 12 січня 2021 року №579/2187/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якою ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.35-36).

За змістом оспорюваної постанови ОСОБА_1 був ознайомлений із правами, передбаченими ст.268 КУпАП, про що підписався. Надання можливості спілкування із адвокатом у судовому засіданні визнав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Зокрема, розгляд справ, передбачених статтею 126 КУпАП, здійснюється, відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП та п.2 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП поліцейським Гузей В.М. було з`ясовано, що позивачем було скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні; адміністративне стягнення поліцейським було накладено у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, копія постанови позивачем була отримана під підпис.

Судом встановлено, що висновки поліцейського, який виніс оскаржувану постанову, відповідають вимогам закону, його дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідають Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, ст. ст. 33, 258, 268, 280, 283, 285 КУпАП, а доводи, викладені в позові, не обґрунтовано мотивами, які заслуговують на увагу суду.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач інші підстави, якими обгрунтовує незаконність постанови, не зазначив.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, доказів на які позивач посилається як на підставу своїх вимог позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний серед іншого має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог не вбачає підстав для визнання незаконною та скасування постанови, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП, прийшов до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 122, 245-246, 251, 268, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2021.

Суддя В. М. Придатко