Справа № 640/18508/21
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Київ № 640/18508/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича
провизнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича про стягнення з боржника основної винагороди від 07.04.2021, винесену у виконавчому провадженні №65065094 (з урахуванням уточненої позовної заяви від 16.07.2021).

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що загальна сума боргу, яка підлягає стягненню у межах виконавчого провадження №65065094, згідно із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження, складає 392 618,19 грн. (залишок), відтак, саме з цієї суми повинно бути розраховано 10% суми основної винагороди приватного виконавця. Разом з тим, як наголошено у позовній заяві, в оскаржуваній постанові розмір такої винагороди встановлено у розмірі 41 821,82 грн., тобто у розмірі 10% від повної суми стягнення, зазначеної у виконавчому листі. Також, за твердженням представника позивача, основана винагорода приватного виконавця є винагородою за вчинення останнім заходів примусового виконання рішення за умова, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника у пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі. На додаток, представником позивача зауважено, що оскаржувана постанова не містить порядку стягнення основної винагороди приватного виконавця, у порушення ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», натомість, вказана постанова містить РНОКПП боржника (позивача), незважаючи на його фактичну відсутність, оскільки останній відмовився від його, з огляду на релігійні переконання, про що зроблено відмітку у паспорті позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі, а також встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву разом з витребуваними копіями матеріалів виконавчого провадження.

У призначене на 16.08.2021 судове засідання з`явились представник позивача, відповідач та його представник.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. У свою чергу, відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про правомірність оскаржуваної постанови, з урахуванням того, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, з позивача, як боржника, було стягнуто 385 618,19 грн. боргу та основну винагороду у розмірі 38 561,82 грн. У той же час, як зазначено у відзиві, оскаржувана постанова містить розрахунок основної винагороди приватного виконавця та порядок її стягнення. Крім того, представником відповідача вказано, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження №65065094, оскільки 29.04.2021 ним подано відповідну скаргу до Міністерства юстиції України, а 25.05.2021 представник боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

На підставі ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердарем М.М. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №757/16035/15-ц, виданого 01.04.2020 суддею Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за несплачені аліменти у розмірі 418 218,19 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2021 (ВП №65065094), якою, зокрема, визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 41 821,82 грн.

У межах виконавчого провадження №65065094 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердарем М.М. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.04.2021, якою визначено стягнути з боржника - ОСОБА_1 - на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Бердара М.М. основну винагороду у сумі 41 821,82 грн., а також вказано, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

18.06.2021 боржником подано приватному виконавцю округу міста Києва Бердару М.М. заяву, в якій останній просив провести перерахунок заборгованості по виконавчому провадженню №65065094, згідно з наданими останнім копіями платіжних доручень.

Листом від 23.06.2021 №2237 приватний виконавець округу міста Києва Бердар М.М. повідомив ОСОБА_1 про те, що з наданих копій платіжних доручень лише платіжні доручення на суму 32 600,00 грн. враховано в якості погашення заборгованості до відкриття виконавчого провадження. Інші квитанції не долучено, оскільки у призначенні зазначено погашення заборгованості по аліментам за 2012-2017 роки. У зв`язку з оплатою заборгованості у сумі 32 600,00 грн. до відкриття виконавчого провадження, сума, що підлягає сплаті, становить 385 918,19 грн., основна винагорода приватного виконавця - 38 591,82 грн., витрати виконавчого провадження - 5 469,00 грн. З урахуванням заборгованості по виконавчому провадженні №65112887, загальна сума, що підлягає сплаті, становить 379 102,57 грн.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, 24.06.2021 Державним підприємством «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна, а саме: транспортний засіб LEXUS, модель RX 270, тип легковий, VIN код/№ кузова (шасі, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Продажна ціна лоту (482413) була внесена повністю (за винятком 22 171,50 грн., сплаченого організатору гарантійного внеску за проведення електронних торгів та додаткової винагороди 2 606,20 грн.) на депозитний рахунок приватного виконавця № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк, МФО 305299, код ЄДРПОУ в сумі - 470 776,30 грн. 30.06.2021.

Як наслідок, постановою від 01.07.2021 виконавче провадження №65065094 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання рішення). Крім того, у даній постанові зазначено, що залишок грошових коштів у розмірі 92 720,83 грн. від реалізації транспортного засобу НОМЕР_2 повернуто боржнику.

Вважаючи постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 07.04.2021 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

При цьому, суд одразу звертає увагу на те, що як зазначено у позовній заяві, 25.05.2021 позивач дізнався про виконавче провадження та ознайомився з його матеріалами. З огляду на викладене, згідно з клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду, представником позивача подано позовну заяву про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів (майна) боржника, про стягнення основної суми винагороди, про опис та арешт майна в межах зведеного виконавчого провадження №65178687, яку прийнято Окружним адміністративним судом м. Києва 03.06.2021 за вих. №640/15415/21 та яка була подана в межах 10-денного строку оскарження, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Разом з тим, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2021 у справі №640/15415/21 вказану позовну заяву повернуто у зв`язку з порушенням правил підсудності (позовні вимоги позивача мають розглядатися в порядку різного судочинства (адміністративне та цивільне). Вказану ухвалу, за твердженням представника позивача, отримано 25.06.2021, внаслідок чого та після роз`єднання позовних вимог подану розглядувану позовну заяву на наступний робочий день після отримання вищезазначеної ухвали про повернення, а саме: 29.06.2021, згідно зі поштовим штемпелем на конверті, в якому до суду надійшла позовна заява (26 та 27 червня - вихідні дні, 28 - святковий день).

З урахуванням викладеного, суд виходить з поважності причин пропуску строку звернення до суду та поновлення останнього. Протилежного відповідачем на час розгляду справи не доведено.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

У силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами ч.ч. 1-7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виноситься постанова про стягнення основної винагороди, в якій наводиться розрахунок такої винагороди у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Відтак, розмір основної винагороди приватного виконавця визначається одночасно з відкриттям виконавчого провадження у відсотковому розмірі від суми, яка підлягає стягненню. У той же час, розмір стягнення даної винагороди залежить від розміру стягнутої суми, зазначеної у виконавчому документі.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки з наданих боржником (позивачем) копій платіжних доручень, платіжні доручення на суму 32 600,00 грн. враховано в якості погашення заборгованості до відкриття виконавчого провадження листом від 23.06.2021 №2237 приватний виконавець округу міста Києва Бердар М.М. повідомив ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з оплатою заборгованості у сумі 32 600,00 грн. до відкриття виконавчого провадження, сума, що підлягає сплаті, становить 385 918,19 грн., основна винагорода приватного виконавця - 38 591,82 грн. При цьому, наявними у матеріалах справи копіями матеріалів виконавчого провадження №65065094 підтверджено, що у межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем вчинялись дії, спрямовані на виконання рішення, у результаті чого 24.06.2021 Державним підприємством «Сетам» були проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна, а саме: транспортний засіб LEXUS, модель RX 270, тип легковий, VIN код/№ кузова (шасі, рами): НОМЕР_1 , рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого на депозитний рахунок приватного виконавця № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк, МФО 305299, код ЄДРПОУ надійшли грошові кошти у розмірі 470 776,30 грн., за рахунок яких і виконано рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження №65065094.

З огляду на викладене, суд виходить з того, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Бердаром М.М. як під час винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 07.04.2021, так і під час її виконання шляхом фактичного стягнення такої винагороди, вчинено відповідні дії у межах та на підставі повноважень, наданих останньому положеннями Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням того, що фактично стягнутий розмір винагороди відповідна розміру стягнутої за виконавчим документом суми.

Суд також звертає увагу, що зміст постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 07.04.2021 свідчить про визначення в останній порядку стягнення основної винагороди приватного виконавця, а саме: вказує розмір такої винагороди, реквізити для її добровільної оплати та зазначення того, що дана постанова є виконавчим документом, у разі її не виконання боржником самостійно.

При цьому, факт зазначення в оскаржуваній постанові РНОКПП боржника (позивача), незважаючи на його фактичну відсутність, оскільки останній відмовився від його, з огляду на релігійні переконання, про що зроблено відмітку у паспорті позивача, не є самостійною підставою, яка б вказувала на протиправність такої постанови.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 268-269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича (адреса місця роботи: АДРЕСА_2 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок