Справа № 120/4503/21-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4503/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

18 серпня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Командитного товариства "Бізнес Гарант" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними, скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулося командитне товариство "Бізнес Гарант" із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року заяву командитного товариства "Бізнес Гарант" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено; в порядку забезпечення адміністративного позову зупинено дію вимоги Одеської митниці Держмитслужби № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією (фінансова гарантія № 400642- U16-590266 від 27.02.2021 року) від 23.04.2021 року у розмірі 101904 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

10 серпня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, у зв`язку з тим, що ухвала Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року скасована ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія вирішила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ст. 305 КАС України не передбачено такої підстави для закриття апеляційного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, заявник стверджує, що 27.02.2021 року КТ "Бізнес Гарант" видало фінансову гарантію, якою забезпечило виконання зобов`язань ТОВ "Ролінз-Груп" на виконання контракту № BEIJ/ROL/1508 від 15.08.2020 року, предметом якого є поставка товару визначеного у вантажних митних деклараціях через митний кордон України.

У зв`язку з тим, що точні відомості про характеристики товарів, необхідних для заповнення митної декларації у звичайному порядку, не були відомі, митним брокером ТОВ "Сайрус Груп", до митного органу подана тимчасова митна декларація.

Відповідно до відомостей, зазначених у тимчасовій МД, декларант ТОВ "Фоксі-Трейдінг" зобов`язався подати додаткову МД до тимчасової МД від 27.02.2021 року в строк до 12.04.2021 року. Однак виникли обставини, які завадили декларанту виконати дане зобов`язання прийняте ним перед митним органом.

Так, рішенням Ради національної Безпеки і оборони України від 02.04.2021 року, яке введено в дію Указом Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 року, до ТОВ "Фоксі Трейдінг" застосовані персональні спеціальні економічні та обмежувальні санкції.

На виконання вказаного рішення, наказом Державної митної служби України № 231 від 06.04.2021 року зупинено дію дозволу ТОВ "Сайрус-Груп" на провадження митної брокерської діяльності з 06.04.2021 року строком на три роки та знято з обліку Київської митниці Держмитслужби та анульовано обліковий номер.

Крім того, зупинено дію дозволу ТОВ "Ролінз-Груп" на провадження митної брокерської діяльності з 06.04.2021 року строком на три роки та знято з обліку у Київській митниці.

У зв`язку із порушенням декларантом строку подання додаткової МД від Одеської митниці на адресу КТ "Бізнес Гарант" надійшла вимога № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією (фінансова гарантія № 400642-U16-590266 від 27.02.2021 року) від 23.04.2021 року та акт про настання гарантійного випадку № 1 від 23.04.2021 року.

Заявник вказує, що має намір звернутися до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування зазначеної вимоги про сплату належної сум митних платежів за гарантією. Зазначає, що вказані обставини є діями державних органів, які не залежать від волі особи і саме внаслідок яких декларант не має можливості подати додаткову декларацію у зв`язку із анулюванням його ліцензії. Також укласти з іншим декларантом угоду про надання брокерських послуг отримувач товару також не має можливості, оскільки це прямо заборонено визначеним рішенням РНБО.

Вищевикладені обставини, на переконання заявника, вказують на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі, а також те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на це, КТ "Бізнес Гарант" просило суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом зупинення дії вимоги Одеської митниці Держмитслужби про сплату належних сум митних платежів за гарантією 400642-U16-590266 від 27.02.2021 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Тобто, забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 826/14951/18).

Як свідчать матеріали справи, ТОВ "Ролінз Груп" уклало між фірмою Beijing Tagmark Import AND Export CO., LTD Chine Контракт № BEIJ/ROL/1508 від 15.08.2020 року на поставку товару. За вказаним зовнішньоекономічним договором відбулося переміщення товару, визначеного у вантажних митних деклараціях через митний кордон України.

ТОВ "Ролінз Груп" уповноважило митного брокера ТОВ "Сайрус-Груп" надати митному органу передбачені законодавством документи та відомості необхідні для виконання митних формальностей щодо товару при поміщення в режим Імпорту.

З підстав обмеження точних відомостей про характеристики товарів, необхідних для заповнення митної декларації у звичайному порядку, митним брокером ТОВ "Сайрус-Груп" до митного органу була подана тимчасова МД UА500070/2021/001868 від 27.02.2021 року під зобов`язання про подання додаткових декларацій у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасових митних декларацій.

Подання вищевказаної тимчасової МД до митного органу було забезпечено фінансовою гарантією КТ "Бізнес Гарант" 27.02.2021 року.

Отже, декларантом при переміщенні товарів через митний кордон України за контрактом BEIJ/ROL/1508 від 15.08.2020 року виступає ТОВ "Фоксі Трейдінг", оскільки ця юридична особа є резидентом, від імені якої укладено зовнішньоекономічний договір.

Таким чином, у ТОВ "Фоксі Трейдінг" є зобов`язання перед митною службою на підставі норм чинного законодавства подати додаткову декларацію у строк до 45 днів з дня оформлення тимчасової, тобто від 27.02.2021 року.

Декларантом було визначено строк виконання зобов`язань з подачі додаткової МД у строк до 12.04.2021 року.

В подальшому, рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 року, яке введено в дію Указом Президента України № 140/2021 від 03.04.2021 року, до ТОВ "Фоксі Трейдінг" застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції.

На виконання вказаного рішення, наказом Державної митної служби України № 231 від 06.04.2021 року зупинено дію дозволу ТОВ "Сайрус-Груп" на провадження митної брокерської діяльності з 06.04.2021 року строком на три роки та знято з обліку Київської митниці Держмитслужби та анульовано обліковий номер.

Крім того, зупинено дію дозволу ТОВ "Ролінз-Груп" на провадження митної брокерської діяльності з 06.04.2021 року строком на три роки та знято з обліку у Київській митниці.

У зв`язку із порушенням декларантом строку подання додаткової МД від Одеської митниці на адресу КТ "Бізнес Гарант" надійшла - вимога № 1 про сплату належної суми митних платежів за гарантією (фінансова гарантія № 400642-U16-590266 від 27.02.2021 року) від 23.04.2021 року та акт про настання гарантійного випадку № 1 від 23.04.2021 року.

При вирішенні процесуального питання щодо забезпечення позову, суд повинен надати оцінку підставам та умовам забезпечення позову, а також перевірити на відповідність процесуальному закону ініційований позивачем спосіб забезпечення позову у справі.

Дійсно, як уже наголошувалося судом вище, однією з підстав для забезпечення позову згідно п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України є існування обставин, які вказують, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову, з огляду на наступне.

У відповідності до частини 3 статті 102 Митного кодексу України, при ввезенні товарів на митну територію України з метою подальшого їх поміщення у відповідний митний режим митний режим транзиту завершується фактичним доставленням товарів до визначеного митним органом або узгодженого з ним місця доставки.

За змістом частин 1 та 2 статті 311 Митного кодексу України митні органи як забезпечення сплати митних платежів приймають фінансові гарантії, видані гарантами, включеними до реєстру гарантів, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику. Фінансова гарантія, що надається у вигляді документа, є безвідкличним зобов`язанням гаранта, внесеного до реєстру гарантів, виплатити на вимогу митного органу кошти в межах певної суми у разі невиконання забезпечених цією гарантією зобов`язань із сплати митних платежів.

Як зазначено в пункті 3 частини 11 статті 311 Митного кодексу України підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є завершення дії митного режиму, що передбачав перебування товарів під митним контролем весь час дії такого режиму.

В силу частини 5 статті 311 Митного кодексу України гарант зобов`язаний не пізніше трьох банківських днів, наступних за днем отримання вимоги та документів, що підтверджують настання гарантійного випадку, перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.

А відповідно до частини 6 статті 311 Митного кодексу України, у разі порушення строку перерахування коштів у рахунок сплати митних платежів відповідно до вимоги органу доходів і зборів гаранти несуть відповідальність (у тому числі передбачену Податковим кодексом України) як особи, відповідальні за сплату забезпечених гарантією сум митних платежів. У разі несплати гарантом коштів за фінансовими гарантіями суми таких коштів вважаються податковим боргом гаранта та стягуються у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що погашення податкового боргу може відбуватися як за рахунок коштів, так і за рахунок майна та інших активів платника податку.

Частиною 2 статті 307 Митного кодексу України передбачено, що взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Судом встановлено, що заявник КТ "Бізнес Гарант" уклав з Міністерством доходів і зборів України Угоду № 7 від 27.01.2014 року про надання фінансових гарантій органам доходів і зборів незалежним фінансовим посередником. За умовами цієї Угоди гарант зобов`язується за зверненням декларантів вирішувати питання про надання органами доходів і зборів у встановлених Митним кодексом України випадках фінансових гарантів.

В той же час пунктом 4.6 зазначеної Угоди визначено, що у випадку, якщо протягом трьох банківських днів наступних за днем отримання Вимоги та Акта, Гарант не перерахує суму митного боргу, орган доходів і зборів має право не тільки стягувати платежі у визначеному законодавством порядку, а й вносити до відповідного програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів відмітки, що унеможливлюють подальше прийняття від гаранта, гарантій до сплати ним заборгованості.

Суд звертає увагу, що наслідком реалізації вимог митного органу, у випадку несплати визначених у них сум, є можливість застосування процедури їх примусового стягнення, в порядку, встановленому податковим законодавством, а також безумовне подальше обмеження наступної діяльності Гаранта щодо прийняття ним гарантій визначених такою Угодою.

З матеріалів заяви слідує, що загальна сума виставлених КТ "Бізнес Гарант" вимог, що підлягає сплаті заявником складає 101904 грн., що безумовно є досить значною сумою, яка вочевидь буде впливати на подальшу діяльність підприємства. Крім того, враховуючи положення п. 4.6 Угоди, у митниці буде право на внесення до програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Міндоходів відмітки, що унеможливлюють подальше прийняття від заявника гарантій по іншим операціям, що може паралізувати роботу підприємства.

Тобто, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника в разі звернення стягнення в примусовому порядку та внесення до програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідної відмітки.

При цьому суд наголошує, що навіть у разі скасування в судовому порядку вищезазначених вимог митного органу, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки в цьому випадку не виключено, що йому доведеться ініціювати і ряд судових процедур з метою відновлення свого попереднього становища. А ймовірне скасування таких вимог митного органу у судовому порядку, без вжиття відповідних забезпечувальних заходів, не стане підставою для автоматичного поновлення його попереднього стану.

Також суд вважає недопустимою ситуацію, при якій одночасно буде здійснюватися судовий розгляд справи про оскарження вимог митного органу та ініціюватиметься питання щодо стягнення коштів, визначених такими вимогами, з відповідними наступними негативними наслідками для заявника, які можуть мати місце.

В іншому ж випадку, намір заявника захистити свої права та інтереси в суді залишиться неповноцінним, оскільки створить передумови для виникнення нових спорів, що зумовить необхідність докладання значних зусиль та витрат. Водночас це не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст. 2 КАС України полягає, зокрема, у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що забезпечення позову у спосіб зупинення дії вимог Одеської митниці Держмитслужби про сплату належних сум митних платежів за гарантією є співмірними із тими вимогами, які можуть бути заявлені заявником, та вважатимуться необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також судом встановлено, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року клопотання представника Одеської митниці Держмитслужби про скасування заходів забезпечення позову задоволено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Вінницького окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року та 26.05.2021 року у справі №120/4503/21-а.

Оскільки, судом першої інстанції самостійно скасована оскаржувана ухвала про забезпечення позову, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та відповідно скасування ухвали від 12 травня 2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 серпня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.