Справа № 360/2148/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 360/2148/20

адміністративне провадження № К/9901/27098/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про стягнення суддівської винагороди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - ТУ ДСА України в Луганській області) в якому, уточнивши позовні вимоги, просила: стягнути з ТУ ДСА України в Луганській області на її користь, як судді Рубіжанського міського суду Луганської області 69756,00 грн суддівської винагороди, а саме: 19243,00 грн - за квітень 2020 року та 50513,00 грн - за травень 2020 року, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, позов задоволено. Стягнуто з ТУ ДСА України в Луганській області на користь судді Рубіжанського міського суду Луганської області ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену суддівську винагороду за період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 19243,04 грн, з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року у розмірі 50513,00 грн, всього 69756,04 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

23 липня 2021 року ТУ ДСА України в Луганській області надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і відмовити в позові.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Водночас скарга обґрунтована лише загальними посиланнями на відсутність у ТУ ДСА України в Луганській області права здійснювати нарахування суддівської винагороди поза межами бюджетних асигнувань та на невиділення видатків у бюджеті на здійснення таких виплат. Інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, яким урегульована процедура визначення видатків на утримання суддів, тлумачення висновків Конституційного Суду України, з посиланням на висновки Верховного Суду у справах №№820/2462/17, 804/3790/17 та 814/1274/17, що не є подібними до спірних правовідносин.

Крім того, ТУ ДСА України в Луганській області не мотивовано неправильність застосовання судами статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік у цій справі, з огляду на висновки судів про приоритетність приписів статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише формальні посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що ТУ ДСА України в Луганській області не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Верховний Суд не вирішує питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про стягнення суддівської винагороди повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко