Справа № 320/5762/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року № 320/5762/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представника позивача - Любимової А.О., представника відповідача - Бондарчука Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Парфумерно-косметична фабрика "Ароза" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 006858/0704 від 14.04.2021,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «АРОЗА» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2021 №006858/0704 винесеного Головним управлінням ДПС у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

До суду 11.06.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «АРОЗА», яка була проведена Головним управлінням ДПС у Київській області з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування, складено Акт №4043/10-36-07-04/30365130 від 26.03.2021 (далі - Акт перевірки). В Акті перевірки вказано, що позивач порушив п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму податкового кредиту по декларації за грудень 2020 року на суму податку на додану вартість (далі ПДВ) 135333,00 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Вважає, що висновки Акту перевірки та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення від 14.04.2021 №006858/0704, що оскаржується, є необґрунтованим, не відповідає положенням чинного законодавства в Україні та підлягає скасуванню.

Позивач вважає, що ним не допущено вищевказаних порушень податкового законодавства, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував. Зазначив, що позивачем не підтверджено реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «БК БРЕНДБУД», який не має власних та/або орендованих основних засобів, власних та/або залучених трудових ресурсів, у зв`язку з чим об`єктивно відсутня можливість надання послуг (робіт), що свідчить про оформлення первинних документів з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ. Вважає, що задекларований ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «АРОЗА» податковий кредит, що зараховується до складу наступного звітного (податкового) періоду, за рахунок проведення господарської операції з ТОВ «БК БРЕНДБУД» з вартості послуг (робіт) в порушення п. 44.1 ст. 44; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України сформований неправомірно та проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою не підтверджений на суму ПДВ 13533,00 грн. за грудень 2020 року.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «АРОЗА», ідентифікаційний код юридичної особи 30365130, зареєстроване як юридична особа 14.04.1999, дата запису: 04.02.2005, номер запису: 0000348, місцезнаходження: 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Олега Кошового, буд. 2.

Види господарської діяльності позивача за кодом КВЕД є: 20.42 виробництво парфумних і косметичних засобів (основний);10.89 виробництво інших харчових продуктів, н.в.і.у.; 20.41 виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування; 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 82.92 пакування; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20, п.п.75.1.8 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, наказу від 17.03.2021 №454-п та направлення від 17.03.2021 №1588/10-36-07-04 виданого Головним управлінням ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «Ароза» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 22.02.2021 №903160553 від`ємного значення з податку ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі ПДВ 1205542,00 грн.

В результаті проведення перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «Ароза» від 26.03.2021 №4043/10-36-07-04/30365130 яким встановлено порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту по декларації за грудень 2020 року на суму ПДВ 135333,00 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Надалі, 14.04.2021 ГУ ДПС у Київській області, на підставі Акту перевірки, винесено податкове повідомлення-рішення №006858/0704 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 135333,00 грн.

Позивач, вважаючи, що податкове повідомлення-рішення №006858/0704 від 14.04.2021 прийняте ГУ ДПС у Київській області прийняте протиправно та з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.7 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Аналіз наведених вище положень ПК України дає підстави для висновку, що суми податку на додану вартість, сплачені платником податків авансом у попередньому або звітному податковому періодах постачальникам товарів/послуг, враховуються при розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у випадку прийняття платником податків рішення про повернення суми бюджетного відшкодування за умови наявності у такого платника податків відповідного права на отримання бюджетного відшкодування.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі по тексту - Закон №996-XIV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно частини 1 статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений «Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

«Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» передбачено, зокрема: господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення (пункт 1.2); первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1); первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу - одержувача тощо (пункт 2.4).

З системного аналізу наведених вище положень законодавства з`ясовується, що єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту, є належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи за результатами реальної господарської операції, що підтверджують її повноту та зміст відповідно до цілей господарської діяльності платника податків.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 №К/9991/72258/12, від 21.10.2014 №К/800/6170/14 та від 26.08.2014 №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Як встановлено у ході розгляду справи, відповідачем ставляться під сумнів господарські відносини між позивачем із його контрагентом ТОВ «БК БРЕНДБУД» у період січня 2019.

З Акту перевірки вбачається, що в охопленому перевіркою звітному періоді, між ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «Ароза» (Замовник) та ТОВ «БК БРЕНДБУД» () (Підрядник) укладений договір від 14.05.2020-1 №14/05/19 (далі - Договір).

Відповідно до укладеного Договору та наданих до перевірки документів вбачається, що постачальником - ТОВ «БК БРЕНДБУД» реалізовано на адресу позивача послуги (роботи) (попередня оплата на поточний ремонт виробничо-адміністративного корпусу і складу), на що були виписані наступні податкові накладні: №150 від 03.11.2020 на суму 300000,00 грн., ПДВ 50000,00 грн., №154 від 11.11.2020 на суму 300000,00 грн., ПДВ 50000,00 грн., №168 від 18.11.2020 на суму 300000,00 грн., ПДВ 50000,00 грн., №180 від 02.12.2020 на суму 550000,00 грн., ПДВ 91666,67 грн., №182 від 07.12.2020 на суму 314155,30 грн., ПДВ 52359,22 грн., №183 від 07.12.2020 на суму 300000,00 грн., ПДВ 50000,00 грн., № 223 від 17.12.2020 на суму 300000,00 грн., ПДВ 50000,00 грн., №222 від 17.12.2020 на суму 212000,00 грн., ПДВ 35333,33, грн., №4 від 13.01.2021 на суму 379566,80 грн., ПДВ 63261,13 грн.

Судом встановлено, що до перевірки позивачем наданні платіжні доручення на передоплату за ремонтні роботи згідно Договору, а саме:

- платіжне доручення №1088 від 03.11.2020 на суму ПДВ 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №1091 від 11.11.2020 на суму ПДВ 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №1092 від 18.11.2020 на суму ПДВ 50000,00 грн.;

- платіжне доручення №1098 від 02.12.2020 на суму ПДВ 91666,67 грн.;

- платіжне доручення №1101 від 07.12.2020 на суму ПДВ 50000,00 грн.:

- платіжне доручення №1102 від 07.12.2020 на суму ПДВ 52359,22 грн.;

- платіжне доручення №1105 віл 17.12-2020 на суму ПДВ 35333,33 грн.;

- платіжне доручення №1106 від 17.12.2020 на суму ПДВ 50000,00 грн.

Отже, згідно поданої податкової звітності з ПДВ та Додатку 5 до них за період листопад 2020 року - січень 2021 року, встановлено що до податкового кредиту, відповідно до податкових накладних виписаних ТОВ «БК «БРЕНДБУД» на адресу позивача, віднесено у грудні 2020 року суму ПДВ 135333,00 грн.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність необхідних матеріальних та трудових ресурсів у контрагента позивача, суд зазначає наступне.

Згідно бази даних ІС «Податковий блок» на дату складання акта перевірки, ТОВ «БК БРЕНДБУД» мав загальну кількість працівників станом на грудень 2020 року - 6 осіб, а основні засоби та об`єкти оподаткування були відсутні.

З Акту перевірки вбачається, що контролюючим органом встановлено, що ТОВ «БК «БРЕНДБУД» у періоді, що перевірявся, надавав будівельні та монтажні роботи, здійснював аварійний ремонт теплової мережі, поточний ремонт виробничо-адміністративного корпусу і складу, монтаж системи вентиляції та іншим ряду підприємств: ТОВ «ЮНІВЕРЄАЛ БІЛДІНГ ЕЛЕЛЄІ», ТОВ «КУЛЬТПРОЕКТ», ЦЕНТРАЛЬНЕ МІЖРЕОНАЛБНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ та ТОВ «ПКФ «АРОЗА».

Вказане свідчить про потребу у наявності достатньої кількості трудових ресурсів, які були відсутні в перевірочному періоді у ТОВ «БК «БРЕНДБУД».

Також, суд зазначає, що надані роботи по ремонту передбачають значний обсяг трудовитрат, особистої участі персоналу, необхідність наявності значної кількості кваліфікованих спеціалістів в різних діапазонах галузей за спеціальною освітою та відповідним рівнем оплати праці та свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг.

Враховуючи зазначене, та фактичну кількість працівників, неможливо підтвердити виконання зазначених обсягів наявними трудовими ресурсами.

Враховуючи факт відсутності даних про основні засоби та об`єкти оподаткування у ТОВ «БК БРЕНДБУД» за період, що перевірявся, платник використовував важке машинне устаткування та машини спеціального призначення.

Судом встановлено, що згідно наданих до перевірки документів, а саме локальних кошторисів на будівельні роботи №2-1-2 до Договору, для здійснення такого об`єму будівельних та монтажних робіт було застосовано будівельні машини і механізми (підіймачі щоглової будівлі, підіймачі вантажопасажирські, автонавантажувачі, крани на автомобільному ходу, компресори пересувні з двигуном внутрішнього згорання та інші).

Також, як вбачається з Акту перевірки, посадовими особами контролюючого органу встановлено відсутність у ТОВ «БК БРЕНДБУД» необхідного будівельного інвентарю, власної чи орендованої техніки, яка дозволила б виконати зміст і технологічну специфіку вищеперерахованих будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до даних ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних по ланцюгу постачання встановлено відсутність придбання (попередня оплата на поточний ремонт виробничо-адміністративного корпусу і складу). Проте, відображаються дані про придбання (будівельні та ремонтні роботи, а також реалізація деревини промислової) у постачальника ТОВ «БК БУДСПЕЦСЕРВІС», у якого згідно автоматизованої системи ЄРПН єдине вікно подання електронної звітності наявні податкові накладні реєстрація яких зупинена відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України та відповідає п.8 Критеріїв ризиковості.

Суд критично відноситься до твердження представника позивача, що контрагентом позивача, а саме ТОВ «БК БРЕНДБУД», відповідно до розділу 7 Договору були залученні субпідрядні організації для належного виконання умов Договору щодо поточного ремонту виробничо-адміністративного корпусу і складу позивача.

Відповідно до п.7.1 Договору підрядник має право залучати до виконання робіт субпідрядні організації, при цьому підрядник несе відповідальність за належне виконання ними робіт.

Субпідрядники, що залучаються до виконання робіт, повинні відповідати таким вимогам:

- мати ліцензію (дозвіл) на виконання робіт, якщо така вимога передбачена нормативним документами;

- мати ресурси (матеріальні, технічні, фінансові, наявність інженерних кадрів), достатні для виконання робіт;

- мати достатній досвід виконання аналогічних робіт;

- виконувати роботи відповідно до державних будівельних норм і правил (п.7.2 Договору).

Залучення субпідрядників здійснюється за вибором підрядника та обов`язковим письмовим узгодженням із замовником (п.7.3 Договору).

Проте, позивач ні під час перевірки, ні під час судового розгляду не надав доказів, які би підтверджували факт залучення ТОВ «БК БРЕНДБУД», як підрядником, субпідрядником для виконання вимог Договору. Хоча, як зазначено у п.7.3 Договору залучення субпідрядників здійснюється за вибором підрядника та обов`язковим письмовим узгодженням із замовником, однак таких письмових узгоджень до суду надано не було.

Отже, ТОВ «БК БРЕНДБУД» не залучав підрядників до виконання будівельно-монтажних робіт з чого можна зробити висновок, що ТОВ «БК БРЕНДБУД» не маючи достатньої кількості трудових ресурсів та при відсутності власних чи орендованих основних засобів, не міг фактично здійснювати реалізацію товарів та послуг на адресу ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «Ароза».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що операції відображені ТОВ «Парфумерно-косметична фабрика «Ароза» з ТОВ «БК БРЕНДБУД» за грудень 2020 рік не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14 ПК України, відповідно до якого під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що діяльність позивача з його контрагентом БК БРЕНДБУД» мають наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- придбання товару (робіт) у сумнівних суб`єктів господарювання та відсутність реального джерела (походження) товару (робіт);

- неможливість реального здійснення зазначених операцій з огляду на обсяг робіт (постачання товарів) за відсутності необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського та технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, та які не мають реального характеру.

Тобто, відбувається здійснення операцій з надання податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, та які не мають реального характеру.

Враховуючи те, що перевіркою не підтверджено реального руху активів та реальність робіт по поточному ремонту виробничо-адміністративного корпусу і складу на адресу позивача від його контрагента у грудні 2020 року, що свідчить про оформлення первинних документів з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій та отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди у вигляді сум податкового кредиту з ПДВ.

Тому, позивачем правомірність декларування суми від`ємного значення з ПДВ та бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника по декларації за січень 2021 року проведеною документальною позаплановою виїзною перевіркою не підтверджена, а відповідач вірно дійшов висновку у Акті перевірки про порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК у результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту по декларації за грудень 2020 року на суму податку на додану вартість (далі ПДВ) 135333,00 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд також бере до уваги висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 по справі № 816/4409/15 за позовом ТОВ «Альянс Фурнітура» до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, у якому зазначається наступне: «про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку».

Також у постанові Верховного Суду від 31.01.2020 по справі №520/10953/18 за позовом ТОВ "БЕЛАБРАЗИВ" до ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зазначається що: «Податковому обліку з податку на додану вартість операції з придбання товарів (послуг) та суми податкового кредиту за такими операціями повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та/або його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

В силу викладеного, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів».

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем доведена правомірність винесення спірного податкового повідомлення-рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73- 78, 90, 143, 242-246, 250, КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 17 серпня 2021 р.