Справа № 335/7559/21
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7559/21 2-а/335/160/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, у якому просив скасувати постанову інспектора УПП в Дніпропетровській області ДПП Малярчука П.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4461752 від 09.07.2021, відносно нього за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.07.2021 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Omega» з номерним знаком НОМЕР_1 , був зупинений співробітниками поліції, які не назвавши причину зупинки, вимагали надати їм документи, визначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху України. Після того, як ОСОБА_1 надав документи, працівник поліції пішов до свого службового транспорту, та через деякий час повернувся до автомобіля ОСОБА_1 та вручив останньому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У проханні ОСОБА_1 пред`явити правопорушення, інспектор відмовив, пояснивши, що справа вже розглянута, однак фактично ніякої підготовки до розгляду справи не було, як і не було її розгляду.

У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, нібито за порушення ПДР.

Позивач зазначає, що інспектор поліції Малярчук П.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не надав йому можливості скористатися правами, передбаченим ст. 268 КУпАП у повному обсязі, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, не було вирішено клопотання, не були досліджені докази та заслухані особи, які беруть участь у справі, чим порушено ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, у постанові невірно вказано транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а відомості про прилад, яким здійснювалось вимірювання швидкості, відсутній у Реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки.

За таких обставин, у інспектора Малярчука П.В. не було підстав для винесення постанови, оскільки була відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

До того ж, у оскаржуваній постанові серії, в пункті 6 «вид адміністративного стягнення» вказано невідомий вид стягнення - 1700 грн., у той час, як санкція ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; а у п. 7 постанови відсутні будь-які докази, відповідно до ст. 251, 283 КУпАП.

Крім того, при винесені даної постанови, інспектор Малярчук П.В. не ознайомив ОСОБА_1 з правами, передбаченими ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268, 287, 289, 307, 308 КУпАП.

Ухвалою судді від 16.07.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268-272, 286 КАС України, призначено судове засідання на 02.08.2021 на 14 год. 30 хв. без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

Станом на 02.08.2021 не сплив строк для подання відзиву на позовну заяву відповідачем, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 12.08.2021 на 08 год. 00 хв.

09.08.2021 від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Головка Є.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить залишити позовну заяву без задоволення.

У відзиві зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Постанова серії ЕАН №4461752 від 09.07.2021 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 1700 грн., винесена поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП Малярчуком П.В. відповідно до вимог Закону.

У оскаржуваній постанові, поліцейським допущено описку, а саме невірно зазначено лазерний вимірювач швидкості ТruCam. Так, у постанові зазначено, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача проводилось за допомогою приладу ТruCam LC 20/20 ТС 008375, але згідно фіксації перевищення швидкості транспортного засобу, яким керував позивач, встановлено, що замірювання швидкості руху поліцейським відбулось за допомогою приладу ТruCam LC 20/20 ТС 008376. Разом з тим, технічна описка у оскаржуваній постанові жодним чином не нівелює факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, а розгляд справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, передбачено Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015.

Щодо посилань позивача на те, що йому було відмовлено у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою використання, передбаченого ст. 268 КУпАП права на юридичну допомогу, то чинним законодавством не врегульовано процедуру перенесення розгляду такої категорії справ, та позивач не був позбавлений скористатись правом на юридичну допомогу, шляхом телефонного дзвінка, а розгляд вказаної справи не передбачав обов`язкову участь захисника.

До того ж, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували правомірність оскаржуваної постанови.

Також, поліцейський правомірно використав лазерний вимірювач швидкості ТruCam, а докази, отримані з цього пристрою є належними та допустимими.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи надані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП Малярчука П.В. від 09.07.2021 серії ЕАН № 4461752, у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Як зазначено у постанові, 09.07.2021, дата розгляду 10:26:42, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ореl Омега, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в с. Братське по Запорізькому шосе неподалік будинку 5, зі швидкістю 101 км/год., перевищив дозволену швидкість на 51 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України (перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.). Крім цього, у постанові вказано про те, що швидкість руху вимірювалася приладом ТruCam LC 20/20 ТС 008375.

Постанова була складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, копія якої була вручена ОСОБА_1 .

Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно із частиною четвертою статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами частини другої статті 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Також, в силу вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак).

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліції надано право застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного пунктом 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу ТruCam LC 20/20 ТС 008375.

Разом з тим, судом встановлено, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 здійснювалось за допомогою технічного приладу ТruCam LC 20/20 ТС 008376.

На підтвердження вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР, відповідачем додано до відзиву та долучено до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості ТruCam LC 20/20 ТС 008376.

Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу ТruCam LC 20/20 ТС 008376, зафіксовано рух транспортного засобу Opel Omega та чітко видно номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , який рухався у межах населеного пункту із швидкістю руху 101 км/год, при встановленому обмеженні швидкості руху 50 км/год.

Відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, TruCam, у відповідності до частини 2 статті 283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Однак, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено назву приладу (TruCam), однак допущено помилку у його серійному номері замість вірного - серійний номер LC 20/20 ТС 008376, зазначено невірний серійний номер LC 20/20 ТС 008375.

На переконання суду, допущена у постанові помилка щодо серійного номеру приладу (TruCam) є технічною опискою, та жодним чином не впливає на обставини, викладені у постанові, окрема і на факт перевищення швидкості водієм, який керував транспортним засобом Opel Omega, д.н.з. НОМЕР_1 .

Доводи позивача про те, що дані з приладу TruCam не можна вважати належними доказами, суд вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

У спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності у діях позивача порушення п. 12.4 ПДР, яким передбачено обмеження швидкості руху.

Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного порушення, посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LC 20/20 ТС 008376.

Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Можливість використання технічного засобу LTI 20/20 TruCаm ІІ виробництва Laser Technology Inc. підтверджена сертифікатом перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № UA.TR.001 241-18, який виданий ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», та дійсний до 26.12.2028, і який підтверджує відповідність типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам технічного регламенту, та придатний для використання.

Відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2021 №1161 зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, унесені в установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалось до 01.01.2019.

Враховуючи, що прилад TruCаm було введено в експлуатацію у період, як відомості про нього були внесені до Держаного реєстру, то його подальша експлуатація не обмежена нормами закону.

Крім того, прилад TruCam LC 20/20 ТС 008376, за допомогою якого було виміряно швидкість руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не підлягає повірці, оскільки є новим приладом із заводською калібровкою.

Отже, суд доходить до висновку, що показання приладу TruCam LC 20/20 ТС 008376, у розумінні статей 73-75 КАС України, є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення пункту 12.4 ПДР.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що у позові ОСОБА_1 не наводить жодного доказу на спростування обставин, викладених у постанові, зокрема, на спростування факту перевищення ним швидкості руху, а лише стверджує про неналежність доказів та порушення процедури розгляду справи відповідачем.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова серії ЕАН № 4461752 від 09.07.2021 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів позивача, що інспектором було накладено стягнення, яке не передбачено санкцією ч. 4 ст. 122 КУпАП, то вони є неспроможними, оскільки санкцією вказаної статті, за вказане правопорушення передбачено адміністративне стягнення у виді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн. і саме таке стягнення було накладено на позивача.

Зазначення у оспорюваній постанові моделі транспортного засобу українською мовою, а не англійською, також не свідчить про незаконність винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що доказів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, позивач не навів, а судом не встановлено, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи надані представником відповідача докази, судом встановлено, що вони підтвердили наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду України від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, представник відповідача, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Зазначені вище обставини, у достатній мірі підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП.

Таким чином, суд доходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстав для її скасування немає.

Відтак, підстави для задоволення позову у даному випадку відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені ним під час розгляду даної справи не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 251, 245, 258 КУпАП, статтями 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

Суддя К.В. Гашук