Справа № 420/7238/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7238/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Одеса

Зала судових засідань №17

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Макаренко А.І.

За участю сторін:

Від позивача: ОСОБА_1,

Від відповідача: Славов О.А.,

Від третьої особи: Новицька О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65017), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання повторно розглянути заяву,-

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Одеської міської ради, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії та бездіяльність Служби у справах дітей Одеської міської ради щодо порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє батько ОСОБА_1 щодо заяви від 03.03.2021 року (зареєстрована відповідачем 04.04.2021 року під номером №18-ел) - протиправною;

зобов`язати Службу у справах дітей Одеської міської ради розглянути повторно заяву від 03.03.2021 року (зареєстрована відповідачем 04.04.2021 року під номером №18-ел), написаною ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/7238/20 року о 13:47:46 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2021 року.

19.05.2021 року за вх.№25240/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 01.06.2021 року оголошено перерву до 09.06.2021 року.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про закриття провадження у справі №420/7238/21 за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 .

09.06.2021 року за вх.№ЕС/1186/21 від представника третьої особи надійшли додаткові пояснення.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.06.2021 року.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.08.2021 року.

У судове засідання 03.08.2021 року з`явились позивач та представник відповідача та третьої особи.

В обґрунтування позовних вимог законний представник позивачки вказує, що з метою вирішення сімейних питань він звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою, у якій просив вжити заходи щодо усунення причин домашнього насильства економічного характеру до малолітньої дитини та вчинити дії щодо реалізації можливості перераховувати суму аліментів, визначену за рішенням місцевого суду. Позивач просив проводити розгляд заяви за його участю та за участю третьої особи. Натомість, як зазначає позивач, заява розглянута не у порядок та не у спосіб, визначений у заяві, а результат розгляду заяви не відповідає фактичним обставинам. Аргументуючи власну позицію, позивач вказує, що:

по-перше, відмова у проведенні розгляду заяви за його участі із посиланням на карантинні норми є прямим порушенням норм Закону України «Про звернення громадян»;

по-друге, відповідач перебуває у попередній змові із матір`ю позивачки з метою невиконання належних йому повноважень щодо своєчасного, повного та об`єктивного розгляду заяв. При цьому, заява не була винесена на розгляд уповноваженої комісії на її засідання;

по-третє, посилання на відповідь Одеського управління поліції №60.7/729 від 31.03.2021 року за результатом розгляду заяви позивача від 03.03.2021 року є необґрунтованим, оскільки поліцією було застосовано спрощений підхід та не здійснено всіх заходів для всебічного та повного з`ясування обставин;

по-четверте, клопотання позивача про скорочення строку розгляду заяви від 23.03.2021 року не розглянуто;

по-п`яте, посилання відповідача на розпорядження Одеського міського голови №147 від 09.03.2021 року є необґрунтованим в силу того, що закон є пріоритетним для використання у спірних правовідносинах.

19.05.2021 року за вх.№25240/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти заявлених позовних вимог. В обґрунтування такої правової позиції вказано, що:

по-перше, з метою встановлення факту домашнього насильства направлено запит до органів поліції, із відповіді на який такого не встановлено. Це слугувало підставою для порядку розгляду заяви, а також того, що відповідна заява на розгляд уповноваженої комісії при міській раді не виносилася;

по-друге, отримання аліментів - це є право стягувача за виконавчим листом, а не обов`язок, а тому вважати неотримання аліментів насильством економічного характеру підстави відсутні.

09.06.2021 року за вх.№ЕС/1186/21 від представника третьої особи надійшли додаткові пояснення, де вказано на безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 діє не в інтересах доньки, а у власних інтересах. Донька постійно проживає з матір`ю та встановлених фактів домашнього насильства не зафіксовано, а тому відповідачем обґрунтовано та у встановленому законом порядку розглянуто заяву позивача.

У судовому засіданні 03.08.2021 року сторони підтримали позиції, викладені у письмових заявах по суті.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, які мають значення для вирішення спору, судом встановлено наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , що визнається сторонами та підтверджується згаданим Свідоцтвом.

03.03.2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою, у якій просив вжити заходи щодо усунення причин домашнього насильства економічного характеру до малолітньої дитини та вчинити дії щодо реалізації можливості перераховувати суму аліментів, визначену за рішенням місцевого суду (а.с.10-11).

19.03.2021 року за №08/3597 відповідачем повідомлено, що заява направлена ОСОБА_3 для надання пояснень, після чого розгляд заяви буде проводитись за участю сторін. В частині надання реквізитів для сплати аліментів вказано звернутись до органів виконання судових рішень (а.с.14-15).

22.03.2021 року позивач надав додаткове клопотання, у якому просив призначити розгляд заяви у найближчий термін та проводити розгляд заяви виключно за участю заявників (а.с.16).

21.04.2021 року за №08/5302 позивача повідомлено про результати розгляду заяви (а.с.17-19), зокрема, повідомлено, що у зв`язку із карантинними заходами та протоколом від 14.04.2021р. призупинено особистий прийом громадян, обмежено доступ до адмінбудівлі Одеської міськради, тому розгляд заяви за участю заявників здійснити неможливо.

Не погоджуючись із порядком та результатом розгляду заяви, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Перш за все, суд констатує, що звернення позивача (заяви) та підстави позову ґрунтуються на недотриманні відповідачем вимог ЗУ «Про звернення громадян», зокрема, ст.ст.18,19 цього Закону.

Інші підстави (мотиви) позову не перебувають у площині юрисдикції адміністративного суду, про що наведено судом далі по тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, є Закон України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393).

Згідно ст.3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За змістом ст.14 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Згідно з ч.ч.1,3,4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст.18 Закону №393 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст.19 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

У відповідності до ст.20 Закону №393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

На реалізацію вказаних вище норм засобами електронного зв`язку на електронну пошту Служби у справах дітей Одеської міської ради 04.03.2021 року за вх.№18-ел надійшла заява ОСОБА_1 з переліком питань та 23.03.2021 року за вх.№До 18-ел надійшло додаткове клопотання.

Службою за вих.№08/3597 від 19.03.2021 року ОСОБА_1 було поінформовано про хід розгляду його звернення, а листом від 21.04.2021 року за вих.№08/5302 надано відповідь ОСОБА_1 щодо порушених ним питань.

При цьому, позивач вважає, що відповідачем було допущено порушення в ході розгляду його заяви, а саме:

1) відмова у проведенні розгляду заяви за його участі із посиланням на карантинні норми є прямим порушенням норм Закону України «Про звернення громадян»;

2) клопотання позивача про скорочення строку розгляду заяви від 23.03.2021 року не розглянуто.

З приводу таких підстав позову суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 протоколу позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року №2 скасовано до особливого розпорядження проведення особистих прийомів громадян в усіх органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно із п.п. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням веб-сайтів та інших комунікаційних засобів.

Розпорядженням Одеського міського голови від 09.03.2021 року №147 «Про додаткові заходи щодо посилення карантину у роботі виконавчих органів, комунальних підприємств та установ Одеської міської ради» запроваджено дистанційну роботу та призупинений особистий прийом громадян керівним складом Одеської міської ради на період посилення карантинних заходів.

Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 протоколу позачергового засідання оперативного штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації Одеської міської ради від 14.04.2021 року №24 керівникам структурних підрозділів Одеської міської ради доручено забезпечити припинення фізичної взаємодії працівників з іншими працівниками структурних підрозділів Одеської міської ради строком на 7 днів, з 19.04.2021 року по 25.04.2021 року.

Суд звертає увагу, що право особи на особисту участь при розгляді заяві встановлено на рівні закону, як і особливості діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування. При цьому, в умовах встановленого Кабінетом Міністрів України карантину діє особливий режим, а тому застосуванню поряд із загальними нормами підлягають і спеціальні норми, в тому числі щодо обмеження фізичної взаємодії осіб при розгляді заяв у порядку Закону №393.

Посилання позивача на те, що Розпорядження Одеського міського голови від 09.03.2021 року №147 є нижчим за юридичною силою, ніж закон, а тому у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає, не береться до уваги, адже вказане розпорядження є лише розпорядчим актом на місцях, прийняте на виконання норм п.п. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

При цьому, відповідач обґрунтував своє рішення щодо недоцільності розгляду заяви позивача за його участі за результатом розгляду матеріалів, пояснень сторін та повідомлення Управління поліції в Одеській області, тобто внаслідок отримання усіх можливих документів, пов`язаних із розглядом заяви ОСОБА_1 .

З огляду на це суд вважає, що у даному випадку розгляд заяви за відсутності позивача не є порушенням його прав, а зумовлено особливостями карантинного періоду, а також специфікою досліджуваного питання.

Щодо твердження позивача про не розгляд його прохання про скорочення строку розгляду заяви, суд вказує, що вказане питання висвітлено у листі від 21.04.2021 року, де зазначено, що необхідність збору інформації та характер порушених у заяві питань унеможливили скорочення строку розгляду заяви.

Крім цього, позивач у якості доводів щодо порушення відповідачем норм Закону №393 вказав, що посилання на відповідь Одеського управління поліції №60.7/729 від 31.03.2021 року за результатом розгляду заяви позивача від 03.03.2021 року є необґрунтованим, оскільки поліцією було застосовано спрощений підхід та не здійснено всіх заходів для всебічного та повного з`ясування обставин.

Суд звертає увагу, відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до повноваження уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству зокрема належать:

- виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них;

- прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Таким чином, відповідач як суб`єкт владних повноважень не уповноважений встановлювати факт домашнього насильства та робити у зв`язку із цим висновки.

19.03.2021 року за вих. № 08/3636 Службою у справах дітей Одеської міської ради на адресу Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області був направлений лист.

Відповідно до листа Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 31.03.2021 року №60.7/729 повідомлення Служби від 19.03.2021 року за вих.№08/3636 зареєстровано за вх. № 689 від 22.03.2021 року.

За результатами розгляду вказаного повідомлення листом Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 31.03.2021 року за вих.№60.7/729 Службу було повідомлено про те, що факти скоєння домашнього насильства економічного характеру до малолітньої ОСОБА_2 зі сторони матері ОСОБА_3 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

На виконання вимог чинного законодавства, 23.03.2021 року спеціалістами Служби було здійснено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_2 та складено відповідний акт. За результатами обстеження умов проживання з`ясовано, що ОСОБА_3 , яка є матір`ю дитини, створені належні умови для проживання дитини, відпочинку та розвитку. Сім`я має дружні та доброзичливі стосунки.

У матеріалах справи відсутні докази того, що повідомлення управління поліції або складений за його результатами акт обстеження у встановленому законом порядку спростовані.

Таким чином, суд оцінює доводи позивача у цій частині суб`єктивними судженнями, а вищевказане повідомлення є таким, що може та мало бути враховане при розгляді заяви позивача від 03.03.2021 року. Тому в цій частині судом не встановлено порушень з боку відповідача норм Закону №393.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 затверджено Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.09.2018 року №394 створено комісію з питань захисту прав дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та затверджено Положення про неї.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 22.10.2020 року №370 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 вересня 2018 року №394 та викладено Положення про комісію з питань захисту прав дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у новій редакції.

Відповідно до п.п. 3 п. 4 Типового положення про комісію з питань захисту дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 та відповідно до п.п. 4.2. п. 4 Положення про комісію з питань захисту прав дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради визначено завдання комісії, зокрема щодо розгляду підготовлених уповноваженими суб`єктами матеріалів про стан сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у тому числі сім`ї, в якій батьки не виконують батьківських обов`язків (існує ризик відібрання дитини чи дитину вже відібрано у батьків без позбавлення їх батьківських прав), сім`ї, дитина з якої влаштовується до закладу інституційного догляду та виховання дітей на цілодобове перебування за заявою батьків, сім`ї, в якій вчинено домашнє насильство стосовно дітей та за участю дітей, і за результатами розгляду цих матеріалів подання уповноваженим суб`єктам рекомендації щодо доцільності обов`язкового надання соціальних послуг особам, які не виконують батьківських обов`язків, вчинили домашнє насильство чи жорстоке поводження з дитиною.

За відсутності встановленого факту здійснення домашнього насильства економічного характеру підстави для винесення питання на розгляд уповноваженої комісії відсутні, про що обґрунтовано повідомлено позивача.

Суд також критично ставиться до посилань позивача щодо змови відповідача та третьої особи, оскільки доказів щодо фактів позивачем не наведено.

У зверненні позивача міститься посилання на здійснення економічного насильства матір`ю ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 шляхом ненадання ОСОБА_1 реквізитів для сплати аліментів та неотримання аліментів, встановлених рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/6790/19 від 14.12.2020 року.

ОСОБА_3 у своїх поясненнях на заяву ОСОБА_1 від 03.03.2021 року та від 23.03.2021 року вказала, що надасть реквізити для перерахунку аліментів в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а також зазначила про те, що відповідні реквізити надані до Києво-Святошинського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що ОСОБА_1 був Службою повідомлений листом від 21.04.2021 року за вих.№08/5302.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст.14 ЦК).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Рішенням Одеської міської ради від 31.10.2018 року №3807-VII затверджено Положення про Службу у справах дітей Одеської міської ради у новій редакції.

Відповідно до зазначеного Положення до повноважень Служби не відносяться питання щодо виконання рішень суду або отримання відповідних реквізитів від та (для сторін) виконавчого провадження, про що заявника було повідомлено.

Суд окремо звертає увагу, що Служба у справах дітей Одеської міської ради не уповноважена здійснювати заходи щодо виконання судових рішень, про що і було вказано у листі від 21.04.2021 року.

Таким чином, викладені у позовній заяві доводи позивача щодо наявності протиправних дій та бездіяльності під час розгляду його заяв від 03.03.2021 року та від 22.03.2021 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Суд зауважує, що позивачем у даній справі є ОСОБА_4 , від імені якої законним представником виступає її батько ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.53 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ст.56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена. Суд з метою захисту прав, свобод та інтересів неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, та які беруть участь у справі, може залучити до участі у справі їхніх законних представників. У разі відсутності представника у сторони чи третьої особи, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, а також у разі, якщо законний представник цих осіб не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд зупиняє провадження у справі та ініціює перед органами опіки і піклування чи іншими органами, визначеними законом, питання про призначення чи заміну законного представника. Законний представник самостійно здійснює процесуальні права та обов`язки сторони чи третьої особи, яку він представляє, діючи в її інтересах. Законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам, які відповідно до закону мають право здійснювати представництво в суді. Якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, суд може залучити до участі у справі відповідний орган чи особу, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Суд констатує, що ОСОБА_1 не обґрунтовано та не доведено, яким чином недотримання (на його думку) вимог ст.ст.18,19 ЗУ «Про звернення громадян» свідчить про порушення прав ОСОБА_4 , яку він представляє у суді як законний представник , подавши позов в її інтересах.

Адже його звернення до Служби розглянуто в контексті ймовірного порушення прав малолітньої дитини, ОСОБА_4 , та надано відповідь суб`єкту звернення по суті порушеного питання.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_4 , від імені якої в суді діє ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, а також факт звільнення від сплати судового збору, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягується.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Одеської міської ради (; адреса: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65017), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання повторно розглянути заяву - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 16.08.2021 року.

Суддя М.М. Аракелян