Справа № 540/2590/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2590/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

08 червня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника - адвоката Авер`янову Світлану Броніславівну (далі - представник позивача) за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, УСЗН Олешківської РДА) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації у Херсонській області, які полягають в нарахуванні ОСОБА_1 переплати житлової субсидії та вимозі повернути на рахунок Управління нараховану переплату в сумі 9231.14 грн., а також в припиненні виплати субсидії;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації у Херсонській області відновити призначену житлову субсидію з 01.02.2021 по теперішній час.

Ухвалою суду від 10.06.2021 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

Станом на 24.06.2021 позивач вимоги ухвали суду від 10.06.2021 виконав в повному обсязі.

Ухвалою від 24.06.2021 року суд відкрив спрощене провадження в справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є отримувачем субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2016 року. В подальшому субсидія за періоди 2020-2021 роки призначалась відповідачем в автоматичному режимі без звернень позивачки. В березні 2021 року відповідач направив на адресу позивачки повідомлення «Про відшкодування коштів по переплаченим/недоплаченим житловим субсидіям та соціальним допомогам», яким її повідомлено про необхідність повернути переплачену суму в розмірі 9231,14 грн., яка виникла в зв`язку зі смертю члена сім`ї за період з 01.04.2020 року по 31.01.20201 року. На звернення позивача щодо отриманого повідомлення і перерахунку субсидії було отримано відповідь від Управління №2-4/463 від 22.03.2021 р., в якій повідомляється, що згідно верифікації Міністерства соціальної політики, яка надійшла до управління у січні 2021 року виявлено, що член домогосподарства ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а оскільки відповідно до вимог пункту 90 Положення про порядок призначення та наданню населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива не проінформовано управління соціального захисту населення про зміни у складі сім`ї члена домогосподарства та не поданий новий пакет документів для подальшого призначення житлової субсидії, була нарахована переплата з квітня 2020 року. Позивач вважає дії Управлінні соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації по нарахуванню їй переплати житлової субсидії і вимогу повернути на рахунок Управління нараховану переплату в сумі 9231,14 грн та припиненню виплати субсидії протиправними.

Відповідач про свою позицію суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Олешківської РДА як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2016 року.

При зверненні до відповідача із заявою на отримання субсидії позивачка вказала двох членів своєї сім`ї - себе та чоловіка ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки помер.

Субсидію на чергові періоди за 2020-2021 роки було призначено відповідачем без звернення позивача.

В березні 2021 року позивач отримала від відповідача повідомлення від 26.02.2021 року «Про відшкодування кошів по переплаченим/недоплаченим житловим субсидіям та соціальним допомогам», яким її повідомлено про необхідність повернути переплачену суму в розмірі 9 231,14 грн., яка виникла в зв`язку зі смертю члена сім`ї за період з 01.04.2020 р. по 31.01.2021 року.

До повідомлення було додано Розрахунок загальної суми переплати і Акт про виявлення факту подання отримувачами документів з явно недостовірними відомостями чи здійсненням помилки під час розрахунку розміру допомоги чи житлової субсидії, в якому зазначено «верифікація» (зміна складу сім`ї).

На звернення позивача щодо отриманого повідомлення і перерахунку субсидії було отримано відповідь від УЗСН Олешківської РДА №2-4/463 від 22.03.2021 р., в якій повідомляється, що згідно верифікації Міністерство соціальної політики, яка надійшла до управління у січні 2021 року виявлено член домогосподарства ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а оскільки відповідно до вимог пункту 90 Положення про порядок призначення та наданню населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива не проінформовано управління соціального захисту населення про зміни у складі сім`ї члена домогосподарства та не поданий новий пакет документів для подальшого призначення житлової субсидії, була нарахована переплата з квітня 2020 року.

Позивач вважає дії Управлінні соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації по нарахуванню їй переплати житлової субсидії і вимогу повернути на рахунок Управління нараховану переплату в сумі 9231,14 грн. та припиненню виплати субсидії протиправними.

При вирішенні спору по суті суд враховує наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 КАС України визначено: - публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; - позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; - відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; - індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Право особи на звернення до суду, в тому числі до адміністративного суду, із вимогами про захист порушених прав, гарантовано статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України.

Згідно статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із аналізу наведених норм КАС України випливає, що право на судовий захист має особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

При цьому, оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний, зокрема, надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав та законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

З цього приводу суд зазначає, що оскаржені позивачем дії відповідача, які полягають в нарахуванні ОСОБА_1 переплати житлової субсидії та вимозі повернути на рахунок Управління нараховану переплату в сумі 9231,14 грн., а також в припиненні виплати субсидії не порушують прав та інтересів позивача.

Така позиція суду мотивована тим, що дії відповідача не мали свого завершення та оформлення, а переплату житлової субсидії не звернуто до стягнення.

Повідомлення відповідача від 26.02.2021 року про необхідність повернення переплаченої суми житлової субсидії в розмірі 9231,14 грн., відповідно до приписів Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (далі - Положення №848), носить інформаційний характер.

При цьому, такі Повідомлення не мають зобов`язального характеру в частині щодо повернення суми житлової субсидії, оскільки згідно пункту 127 Положення №848 питання про примусове стягнення (повернення) житлової субсидії вирішується у судовому порядку.

Тобто, питання обґрунтованості вимог відповідача про повернення ОСОБА_1 житлової субсидії може вирішуватись у судовій справі за відповідним позовом про стягнення суми коштів отриманої житлової субсидії.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що повідомлення відповідача від 26.02.2021 року про необхідність повернення переплаченої суми житлової субсидії в розмірі 9231,14 грн. не являється рішеннями відповідача як суб`єкта владних повноважень, у розумінні положень КАС України.

Самостійна наявність цього повідомлення не доводить факту порушеного права чи законного інтересу позивача. Його скасування в окремому судовому порядку не може призвести до ефективного відновлення порушеного права чи інтересу позивача, не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Як наслідок і дії відповідача по нарахуванні позивачу переплати житлової субсидії та вимозі повернути на рахунок Управління нараховану переплату в сумі 9231.14 грн. не впливають на права та інтереси позивачки, оскільки вони не призвели до звернення відповідача до суду з позовною вимогою про стягнення цих сум.

Щодо твердження позивача про припинення їй виплати субсидії, то суд ураховує, що відповідно до абз.5 п.119 Положення №848 за рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли громадянин не повідомив структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення.

Таке рішення відповідачем не приймалось.

Припинення виплати субсидії не відбулось, натомість відбулось зменшення розміру субсидії та замість двох осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 її нараховано на одну особу ОСОБА_1 .

За таких обставин, відсутні підстави й для задоволення позовних вимог в частині покладення на Управління соціального захисту населення Олешківської районної державної адміністрації у Херсонській області обов`язку відновити призначену житлову субсидію з 01.02.2021 по теперішній час.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108060200