Справа № 320/9913/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 серпня 2021 року м. Київ № 320/9913/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в якому просить суд:

- зняти арешт (реєстраційний номер обтяження №2006365) з майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови ДВС Броварського МРУЮ від 03.03.2005, винесеної в межах виконавчого провадження АА №726259.

В силу вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Так, за змістом позову, обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що 13.07.2021 під час звернення до приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Київської області з метою переоформлення прав на належну йому частину квартири АДРЕСА_1 , йому стало відомо про накладення арешту на вказану квартиру.

Як зазначено позивачем, відповідно до змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.07.2021 №265606477, Броварською міською нотаріальною конторою 25.05.20005 було зареєстровано арешт (реєстраційний номер обтяження №2006365) на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови ДВС Броварського МРУЮ від 03.03.2005 в межах виконавчого провадження АА №726259 - виконувалось рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

13.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просив вирішити питання про зняття арешту з належного йому майна.

У відповідь на дану заяву, позивачем отримано лист відповідача від 16.07.2021 №46400 яким зокрема повідомлялося, що згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників інформація про те, чи є ОСОБА_1 стороною виконавчого провадження - не знайдена. Крім того, зазначено, що на даний час ДВС Броварського МРУЮ ліквідовано, а виконавче провадження АА №726259, в межах якого було накладено арешт, станом на 16.06.2021 знищено, у зв`язку з чим у Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні підстави для скасування арешту.

Таким чином, посилаючись на відповідні обставини та вказуючи у тому числі на приписи частини 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", позивач мотивує заявлені ним вимоги необхідністю зняття за рішенням суду накладеного арешту на належне йому майно.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем правил підсудності при поданні даного позову до Київського окружного адміністративного суду, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 22.01.2020 по справі №340/25/19, які згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов`язковими до застосування судом першої інстанції.

Так, у пунктах 19-27 даної постанови колегія суддів касаційної інстанції зазначила, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Положеннями частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами 3 - 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Так, позивач вказує, що наявність арешту на квартиру АДРЕСА_1 накладеного на підставі постанови ДВС Броварського МРУЮ від 03.03.2005 в межах виконавчого провадження АА №726259 - порушує право позивача розпоряджатися належним йому майном.

Суд зазначає, що в межах справи №340/25/19, окремі висновки суду касаційної інстанції по якій процитовано вище, підставою позову була наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджала позивачці в оформленні її спадкових прав на нерухоме майно.

За таких умов, колегія суддів Великою Палати Верховного Суду вказала, що позов спрямовано на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову, а тому суди помилково розглянули відповідну справу в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір підлягав розгляду за правилами цивільного судочинства (пункти 28-30 постанови від 22.01.2020).

Отже, зважаючи на те, що в межах даної позовної заяви по справі №320/9913/21 заявлені позивачем вимоги мотивовані порушенням його майнових прав, суд вважає за необхідне запропонувати позивачеві надати суду нормативно-правове обґрунтування щодо необхідності розгляду даної справи саме за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки таких обґрунтувань позовна заява не містить і наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, приймаючи до уваги вимоги частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідні недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- нормативно-правового обґрунтування із посиланням на відповідні актуальні позиції суду касаційної інстанції в частині дотримання ним правил предметної підсудності та необхідності розгляду даної справи саме за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень частин 1, 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, та згідно пункту 1 частини 1 якої позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Позивачем вказується на те, що 13.07.2021 йому стало відомо про наявність арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Втім, в матеріалах справи наявна копія заяви відповідача від 13.06.2021 щодо звернення до відповідача з метою зняття арешту з майна позивача, у зв`язку переоформленням 1/2 частини, яка належить його матері. Дана заява, згідно листа відповідача від 16.07.2021 №46400, зареєстрована за 14.07.2021 за вх. №13477.

При цьому, звернення позивача до суду з даним позовом мало місце 02.08.2021, про що свідчить відстеження поштового відправлення за трек-кодом №500, яким позовна заява та додані матеріали були надіслані на адресу Київського окружного адміністративного суду.

Тобто позивач пропустив десятиденний строк на звернення до суду.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що згідно частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід надати суду заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- нормативно-правового обґрунтування із посиланням на відповідні актуальні позиції суду касаційної інстанції в частині дотримання ним правил предметної підсудності та необхідності розгляду даної справи саме за правилами адміністративного судочинства;

- заяви про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, тобто вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації позивачем належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна - залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.