Справа № 300/837/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/837/21 пров. № А/857/11123/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №300/837/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту органу державної влади,-

суддя в 1-й інстанції Микитюк Р.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - апелянт, позивач) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області (далі - відповідач), в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати п. 97 рішення Яремчанської міської ради Івано-Франківсткої області від 28.01.2021 №75-4/2021 щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 09.10.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0.1200 га поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457, зі зміною цільового призначення в межах категорії земель - для ведення садівництва;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 09.10.2020 та надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1200 га, поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457, зі зміною цільового призначення в межах категорії земель - для ведення садівництва згідно Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідно до вимог чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 09.10.2020 звернулася у порядку ст. ст. 116, 118, 121 та 122 Земельного кодексу України до Яремчанської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,120 га, поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457, зі зміною цільового призначення в межах категорії земель - для ведення садівництва. Згідно повідомлення, яке отримано представником відповідача, повідомлено, що клопотання позивача щодо надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,1200 га м. Яремче (поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457) буде розглядатись на черговій сесії міської ради. Про результат розгляду позивача буде повідомлено додатково. Одночасно повідомлено, що на земельну ділянку (поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457) жодного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки Яремчанською міською радою не надавалось, оскільки рішенням міської ради від 30.07.2015 №581-32/2015 «Про розроблення масиву забудови земельних ділянок» вирішено розробити детальний проект забудови масиву (місцевості) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для надання у приватну власність земельних ділянок учасникам АТО. Згідно отриманого повідомлення від 29.01.2021 №С-872, у якому зазначено, що рішенням міської ради від 28.01.2021 №75-4/2021 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення садівництва в м. Яремче, в зв`язку з тим, що подана земельна ділянка на викопіюванні з публічної кадастрової карти України знаходиться у користуванні громадян.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування індивідуального акту органу державної влади щодо розпорядження землями держави відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу (від 09.06.2021 за вх №10881), в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі №300/837/21 повністю та прийняти нове, яким задовольнити у повному обсязі позовну заяву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення про відмову у задоволенні позову від 21.05.2021 прийнято необґрунтовано через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного дослідження та оцінки доказів, а також неправильно визначеного відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, що є істотним порушенням норм права та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Суд при прийнятті рішення не звернув належним чином та не проаналізував наданий відповідачем відзив на позов датований 12.04.2021, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку серії РИ №675912 виданого на ім`я ОСОБА_2 . Вказана особа згідно з актом є власником земельної ділянки 0,1463 га кадастровий номер :09:001:0195, а апелянтом до клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки подано графічний матеріал із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457.

Таким чином за допомогою Публічної кадастрової карти України чітко видно, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 не накладається на поданий графічний матеріал та навіть не знаходиться поблизу кадастрового масиву :05:007:0457 та взагалі розташовані одна від одної на значній відстані.

Вказане, з позиції апелянта свідчить про те, що вказана позивачем як бажана земельна ділянка не належить на праві приватної власності відповідно до державного акта ОСОБА_2 , а працівниками відповідача відбулася фальсифікація документів, яку з невідомих причин не помітив суд першої інстанції, що зумовило хибне трактування доказів та безпідставну відмову у задоволенні позову.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що доводами апеляційної скарги не наведено передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, не зазначено у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів судом першої інстанції і встановлення ним обставин у справі чи застосування норм права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 09.10.2020 звернулася у порядку ст. ст. 116, 118, 121 та 122 Земельного кодексу України до Яремчанської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,120 га, поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457, зі зміною цільового призначення в межах категорії земель - для ведення садівництва (а.с.9).

Згідно з повідомленням від 15.10.2020 за №С-872 позивача повідомлено, що її клопотання щодо надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,1200 га м. Яремче (поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457) буде розглядатись на черговій сесії міської ради. Про результат розгляду позивача буде повідомлено додатково.

Одночасно повідомлено, що на земельну ділянку (поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457) жодного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки Яремчанською міською радою не надавалось, оскільки рішенням міської ради від 30.07.2015 №581-32/2015 «Про розроблення масиву забудови земельних ділянок» вирішено розробити детальний проект забудови масиву (місцевості) по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для надання у приватну власність земельних ділянок учасникам АТО (а.с.11).

Згідно з повідомленням виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 29.01.2021 №С-872, зазначено, що рішенням міської ради від 28.01.2021 №75-4/2021 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення садівництва в м. Яремче, в зв`язку з тим, що подана земельна ділянка на викопіюванні з публічної кадастрової карти України знаходиться у користуванні громадян (а.с.12).

За змістом витягу з рішення четвертої сесії восьмого скликання Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 28.01.2021 №75-4/202, зокрема, пунктом 97 відмовлено ОСОБА_1 , жительці АДРЕСА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення садівництва в м. Яремче, в зв`язку із тим, що подана земельна ділянка на викопіюванні з публічної кадастрової карти України знаходиться у користуванні громадян (а.с.13).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернулася до суду за захистом свого права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при підготовці проекту рішення на сесію Яремчанської міської ради, відповідачем було досліджено відповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам ст. 118 ЗК України та співставлено її розташування на місцевості згідно з графічними матеріалами, доданими до клопотання позивачем (а.с.10).

Виїздом на місцевість встановлено, що вказана позивачем бажана земельна ділянка належить на праві приватної власності згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії РИ №675912 ОСОБА_2 , який на даний момент виготовляє технічну документацію із землеустрою для виправлення відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі (а.с.32).

Наведені обставини підтверджують, що бажана для позивача земельна ділянка перебуває в користуванні інших осіб, а тому відсутні підстави надавати дозвіл на виготовлення технічної документації без вилучення земельної ділянки в користувача.

Посилання в рішенні ради на перебування земельної ділянки в користуванні інших осіб, за відсутності погодження із землекористувачами про вилучення, є належно викладеною підставою відмови в наданні дозволу на виготовлення технічної документації.

За вказаних обставин, досліджені докази дають підстави зробити висновок, що Яремчанська міська рада при розгляді клопотання позивачки дотрималася вимог закону і не порушила її прав.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 27.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать: 1) надання відомостей з Державного земельного кадастру відповідно до закону; 2) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Згідно з п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п.п. а , б ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 вказаної статті).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 вказаної статті).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 вказаної статті).

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Аналіз ч.ч. 6 та 7 ст. 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Отже, ЗК України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Звертаючись із апеляційною скаргою апелянт жодним чином не стверджував про порушення процедури прийняття рішення від 28.01.2021, яким відмовлено у задоволенні її клопотання.

Як вірно встановив суд першої інстанції відповідач, на виконання положень ЗК України та Закону №280/97-ВР виносив на розгляд у пленарному засіданні - 28.01.2021 питання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою позивача та пунктом 97 рішення «Про розгляд земельних питань» №75-4/2021 четверта сесія Восьмого скликання Яремчанської міської ради Івано-Франківської області вирішила: відмовити ОСОБА_1 жительці АДРЕСА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення садівництва в м. Яремче, в зв`язку із тим, що подана земельна ділянка на викопіюванні з публічної кадастрової карти України знаходиться у користуванні громадян.

При підготовці проекту рішення на сесію Яремчанської міської ради, відповідачем було досліджено відповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам ст. 118 ЗК України та співставлено її розташування на місцевості згідно з графічними матеріалами, доданими до клопотання позивачем (а.с.10).

Виїздом на місцевість встановлено, що вказана позивачем бажана земельна ділянка належить на праві приватної власності згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серія РИ №675912 ОСОБА_2 .

Копія вказаного акта долучена до матеріалів справи, кадастровий номер земельної ділянки :09:001:0195 (а.с.32).

Крім того, перевіряючи доводи апелянта щодо того, що земельні ділянки, зокрема належна ОСОБА_2 та про виділення якої просила позивач, суд апеляційної інстанції дослідив відомості Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua/) та з`ясував, що покликання що відповідні ділянки знаходяться віддалено одна від одної не відповідають дійсності. Ба більше, подані до апеляційної скарги графічні матеріали не відповідають дійсносному розташування відповідних земельних земельних ділянок,

Наведені обставини підтверджують, що бажана для позивача земельна ділянка перебуває в користуванні інших осіб, а тому відсутні підстави надавати дозвіл на виготовлення технічної документації без вилучення земельної ділянки в користувача.

Разом із тим, звертаючись до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність для ведення особистого селянського господарства, позивач не надав погодження землекористувача цієї земельної ділянки чи інших доказів її вилучення.

Частиною 5 ст. 242 КАС України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а наведено висновки, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), Суд у контексті спірних правовідносин дійшов висновку, що недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, Верховним Судом акцентовано увагу, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додатки до нього мають бути належним чином оформленими. Ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №802/159-17-а викладено висновки застосування ст.118 ЗК України, зокрема як слідує із змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України, даною нормою в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Будь-яких винятків з цього правила чи альтернативних варіантів дана норма не містить. Необхідність подання таких матеріалів випливає із самого змісту наведених норм, оскільки, як передбачено частиною сьомою цієї статті, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. З цього можливим є висновок, що графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки».

За таких обставин, а також враховуючи висновки Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надана відповідачем відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,1200 га, яка розташована на території Яремчанської міської ради (Івано-Франківська область, м. Яремче, поблизу масиву за кадастровим номером :05:007:0457), із зміною цільового призначення - для ведення садівництва, відповідає вичерпним підставам, визначеними ч. 7 ст. 118 ЗК України та критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржене відповідачем рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за результатами всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі №300/837/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 13 серпня 2021 року