Справа № 420/9828/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9828/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 червня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області IX сесії VIII скликання від 30.03.2021 року № 336 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння та випасання худоби ОСОБА_1 »;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області X сесії VIII скликання від 23.04.2021 року № 405 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років ОСОБА_1 »;

3. Визнати бездіяльність Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області у розгляді заяви ОСОБА_1 від 05.04.2021 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - протиправною;

4. Зобов`язати Вилківську міську раду Ізмаїльського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокові оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 15 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у даній адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано у Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких були прийняті рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.03.2021 № 336 та від 23.04.2021 № 405.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 протягом 7 років користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що 15.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - протиправною та що 25.03.2021 постійною комісією постійною комісією з питань земельних відносні, агропромислового комплексу, природокористування, планування території, будівництві архітектури, та благоустрою було розглянуто та підтримано питання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння та випасання худоби ОСОБА_1 », однак 30.03.2021 року Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області IX сесії VIII скликання було розглянуто заяву позивача та прийнято рішення № 336, яким було вирішено: « 1. Відмовити громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,6000 га - для сінокосіння та випасання худоби в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. 2. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду подати для розгляду та затвердження в установленому законом порядку». Вказує, що 05.04.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, однак 23.04.2021 року Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області X сесії VIII скликання розглянуто питання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років ОСОБА_1 » та прийнято рішення № 405, в якому Вилківська міська рада вирішила: «Рішення не прийнято». Позивач зазначає, що вказані рішення порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року залишено без задоволення клопотання відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалу від 15 червня 2021 року було отримано відповідачем засобами електронного зв`язку 16 червня 2021 року, що підтверджується звітом про доставку, однак відзив на позов та витребувані докази станом на дату прийняття даного рішення до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 подано до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області заяву від 15.03.2021, зареєстровану 16.03.2021 за вх. №717/Ж-05-04-2021 (а.с.16), в якій позивач просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокові оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

До вказаної заяви, як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, було додано графічні матеріали із зазначеним бажаним місцем розташування та орієнтовним розміром земельної ділянки.

Постійною комісією з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, природокористування, планування території, будівництві архітектури, та благоустрою Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області заяву відповідно до протоколу №4 від 25.03.2021 (а.с.24-26) було проголосовано переважною більшістю за надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби.

За результатами розгляду вказаної вище заяви позивача Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області було прийнято рішення №336 «Про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння та випасання худоби ОСОБА_1 », відповідно до якого розглянувши заяву громадянина ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння та випасання худоби, керуючись ст. ст 12, 22, 33, 81, 116, 118, Земельного кодексу України, ст. 19, 20, 22, 25, 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Вилківська міська рада вирішила: « 1. Відмовити громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 - орієнтовною площею 0,6000 га - для сінокосіння та випасання худоби в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років, відповідно до ст.118 Земельного кодексу України.

2. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду подати для розгляду та затвердження в установленому законом порядку.

3. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, природо-користування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою (голова Іван СОКОЛОВ)».

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області заяву, зареєстровану за вх. №953/Ж-05-04-2021 (а.с.28), в якій просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокові оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

До вказаної заяви позивач додав: копію паспорта та ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; графічні матеріали, на яких позначено місце розташування земельної ділянки; копії розписок про придбання даної земельної ділянки у попередніх власників; копію рішення Вилківської міської ради №268 від 15.07.2004 «Про надання земельних ділянок у приватну власність безкоштовно для обслуговування житлових будинків, господарських будівель, ведення особистого селянського господарства».

За результатами розгляду вказаної вище заяви позивача, Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області було прийнято рішення №405 від 23.04.2021 «Про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років ОСОБА_1 » наступного змісту: «Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись ст. ст. 12, 33, 40, 118, 120, 121 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», Законом України «Про державний земельний кадастр», ст. 26, 33, 34Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Вилківська міська рада вирішила: Рішення не прийнято».

Позивач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями, вважаючи, що відповідач протиправно не розглянув його заяву від 05.04.2021 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2,3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 9 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 Земельного кодексу України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1, 2, 3 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до пп.1 п.а) ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць (ч.5 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Суд, проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення №336 від 30.03.2021 зазначає, що таке є нечітким, необґрунтованим та суперечливим.

Так, у пункті 1 вказаного рішення зазначено, що Вилківська міська рада вирішила «відмовити громадянину ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою…», при цьому зі змісту пунктів 2 та 3 цього ж рішення вбачається, що відповідач роз`яснює ОСОБА_1 про те, що йому слід надати до Вилківської міської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, у наданні дозволу на розробку якого позивачу начебто відмовлено та окрім цього покладено контроль за виконанням даного рішення на постійну комісію з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, природо-користування, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою.

Окрім цього, у разі відмови позивачу у наданні дозволу, вказане рішення не містить жодного обґрунтування такої відмови.

Відтак, суд доходить висновку, що вказаним рішенням №336 від 30.03.2021 фактично заяву позивача від 15.03.2021 (вх. №717/Ж-05-04-2021 від 16.03.2021) не розглянуто, чіткого рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою чи про відмову у його наданні не прийнято.

Також суд, проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення №405 від 23.04.2021 зазначає, що незважаючи на назву документа «Рішення» та присвоєння йому номеру, даний документ за своїм змістом не є рішенням, оскільки у ньому після слів «Вилківська міська рада вирішила» зазначено, що рішення не прийнято.

Тобто суд доходить до висновку, що заява позивача від 05.04.2021 (вх. №953/Ж-05-04-2021) фактично не розглянута.

Відтак, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.03.2021 року № 336 та від 23.04.2021 року № 405 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

Отже, враховуючи вищевказані висновки, суд вважає за доцільне на підставі ч.2 ст.9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та задовольнити вимогу позивача щодо визнання протиправною бездіяльність шляхом визнання протиправною бездіяльність Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 від 15.03.2021 (вх. №717/Ж-05-04-2021 від 16.03.2021) та від 05.04.2021 (вх. №953/Ж-05-04-2021 від 05.04.2021) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, щодо вимоги позивача про зобов`язання Вилківську міську раду Ізмаїльського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокові оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

У постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На вказаний правовий висновок наявні посилання і у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 520/8576/18 та від 11 лютого 2021 року у справі № 814/2458/16.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем фактично не вирішено заяви позивача та не прийнято рішення за результатами їх розгляду, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вказаної вище вимоги позивача.

Однак, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання Вилківську міську раду Ізмаїльського району Одеської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 15.03.2021 (вх. №717/Ж-05-04-2021 від 16.03.2021) та від 05.04.2021 (вх. №953/Ж-05-04-2021 від 05.04.2021) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із урахуванням висновків суду.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає за доцільне позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, приймаючи до уваги те, що останній день розгляду справи припав на вихідний день, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 13 серпня 2021 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.03.2021 № 336 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння та випасання худоби ОСОБА_1 » та від 23.04.2021 № 405 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років ОСОБА_1 ».

Визнати протиправною бездіяльність Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо нерозгляду заяв ОСОБА_1 від 15.03.2021 (вх. №717/Ж-05-04-2021 від 16.03.2021) та від 05.04.2021 (вх. №953/Ж-05-04-2021 від 05.04.2021) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Вилківську міську раду Ізмаїльського району Одеської області розглянути заяви ОСОБА_1 від 15.03.2021 (вх. №717/Ж-05-04-2021 від 16.03.2021) та від 05.04.2021 (вх. №953/Ж-05-04-2021 від 05.04.2021) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7236 га. в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років для сінокосіння і випасання худоби, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області (вул. Моряків-десантників, буд.18, м.Вилкове, Кілійський р-н., Одеська обл., 68355, ).

Суддя О.А. Вовченко