Справа № 640/19860/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати дисциплінарні стягнення у вигляді догани та суворої догани, накладені під час проходження військової служби в ГУ СБ України у м. Києві та Київській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ СБУ від 24.07.2020 р. № 947-ОС/дск «По особовому складу» про звільнення з військової служби майора ОСОБА_1 (Б-009503) з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «б» пункту 61, підпункту «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних сил України;

- поновити ОСОБА_1 (Б-009503) на військовій службі в Службі безпеки України на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1 сектору 4 відділу Головного відділу по боротьбі з корупцією і організованою злочинністю Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області з 24.07.2020 р.;

- стягнути з СБ України на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем дійсно був зафіксований факт порушення, доведено його вину, з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення. Також, апелянт зазначає, що відповідачем не надано доказів настання негативних чи шкідливих наслідків, у зв`язку з вчиненими ним порушеннями військової дисципліни. Крім того, апелянт посилається на те, що рапорт про звільнення від 20 липня 2020 року ним було подано під тиском керівництва, та, в подальшому, відкликано.

20 липня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника Служби безпеки України та Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року витребувано у Служби безпеки України та Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні два місяці перебування на військовій службі.

09 серпня 2021 року, на виконання вищевказаної ухвали суду, від представника Служби безпеки України та Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області - Коломієць В.В. надійшла довідка Фінансового відділу Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області про доходи від 05 серпня 2021 року №295.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 20 Закону №2229-ХІІ, яка встановлює, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом), ОСОБА_1 08.10.2007 року укладений перший контракт про проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу з Службою безпеки України строком на 5 років до 08.10.2012 року.

08 жовтня 2012 року ОСОБА_1 укладено другий контракт з Службою безпеки України про проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 років до 08.10.2017 року.

08 жовтня 2017 року ОСОБА_1 укладено третій контракт з Службою безпеки України про проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 років до 07.10.2022 року.

Відповідно до наказу Служби безпеки України від 21 грудня 2019 року № 1788-ОС, ОСОБА_1 переміщено по службі на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1 сектору 4 відділу Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, військове звання майор, за штатною посадою -підполковник.

Наказом Служби безпеки України від 24 липня 2020 року № 947-ОС/ДСК ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за п.п. «б» п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та п.п. «ж» (у зв`язку із систематичним не виконанням умов контракту військовослужбовцем) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За твердженнями Служби безпеки України, протягом червня-липня 2020 року на ОСОБА_1 накладено два дисциплінарні стягнення, які встановленим порядком не були зняті, записи про що занесено до матеріалів особової справи майора ОСОБА_1 .

Зокрема, 29 червня 2020 року правами начальника 4 відділу ГВ БКОЗ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника ОСОБА_3 майору ОСОБА_1 оголошено догану за порушення військової дисципліни, яке виразилось у порушенні п. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме, недодержанні військового етикету та неповодженні з гідністю та честю, відповідно до п. «б» ст.48 Дисциплінарного Статуту ЗС України (рапорт підполковника ОСОБА_3 від 29.06.2020 року).

15 липня 2020 року під час проведення службової наради, на якій заслуховувався оперативний склад 4 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБУ (за результатами оперативно-службової діяльності за перше півріччя 2020 року) майору ОСОБА_1 вказано на незадовільне ставлення до виконання його функціональних обов`язків та відсутність у нього кінцевих результатів і напрацювань (протокол наради від 16.07.2020 року № 4089).

15 липня 2020 року правами заступника начальника Головного управління - начальника ГВ БКОЗ Головного управління полковника ОСОБА_4 майору ОСОБА_1 , відповідно до п. «в» ст. 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, оголошено сувору догану за грубе порушення військово-службової дисципліни, яке виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 4, 16 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме, відсутності кінцевих показників оперативно-службової діяльності у першому півріччі 2020 року (рапорт полковника ОСОБА_4 ).

Про накладення дисциплінарних стягнень ОСОБА_1 ознайомлено у день їх оголошення, що підтверджується його підписом на цих документах; записи, також, занесені до послужного списку особової справи ОСОБА_1 в розділ «дисциплінарні стягнення».

Майор ОСОБА_1 подав рапорт від 20 липня 2020 року на ім`я Голови Служби безпеки України ОСОБА_5 із проханням звільнити його з військової служби в СБ України, у зв`язку із невиконанням ним умов контракту, відповідно до п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Від проходження медичної комісії ОСОБА_1 відмовився, відповідно зазначивши про це у рапорті.

20 липня 2020 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлений з поданням до звільнення та зобов`язанням не розголошувати відомості, які стали йому відомі під час служби.

Також, 20 липня 2020 року начальником 4 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області Собком В.В., відповідно до п. 61 розділу 7 Положення, проведено бесіду з майором ОСОБА_1 , у ході якої обговорені підстави, строки та порядок його звільнення в запас Збройних Сил України. Бесіда була оформлена відповідним листом, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис.

23 липня 2020 року начальником Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області Головашем О.О. також проведено роз`яснювальну бесіду з майором ОСОБА_1 , що оформлена відповідним листом, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис.

24 липня 2020 року наказом Служби безпеки України № 947-ОС/ДСК за п.п. «б» п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та п.п. «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту в військовослужбовцем) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» майора ОСОБА_1 звільнено з військової служби у Служби безпеки України в запас Збройних Сил України.

Не погоджуючись із накладенням дисциплінарних стягнень та наказом про звільнення з посади, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин 1-2 статті 19 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 року № 2229-XII передбачено, що кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

До органів Служби безпеки України приймаються на конкурсній, добровільній і договірній основі громадяни України, здатні за діловими та моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я ефективно виконувати службові обов`язки. Критерії професійної придатності, зокрема юридичної обізнаності, визначаються кваліфікаційно-нормативними документами, які затверджуються Головою Служби безпеки України.

Частиною 1 статті 20 вищевказаного Закону закріплено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007 затверджено Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (далі - Положення №1262/2007), яке визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період.

Відповідно до пункту 9 Положення №1262/2007, контракт про проходження військової служби в Службі безпеки України - це письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої виступає Служба безпеки України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Підпунктом «и» пункту 62 Положення №1262/2007 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Пунктами 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

За приписами пункту 5 Дисциплінарного статут ЗСУ, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

В силу вимог пункту 45 Дисциплінарного статут ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

У відповідності до п. 48 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно п. 83 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Пунктом 84 Дисциплінарного статут ЗСУ закріплено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Абзацом 2 пункту 86 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п. 87 Дисциплінарного статут ЗСУ, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

За приписами п. 97 Дисциплінарного статут ЗСУ, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рапорту начальника 4 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області Собка В.В. від 29 червня 2020 року, за порушення військової дисципліни, яке виразилось у порушенні пункту 4 Дисциплінарного статуту, а саме, додержуватися військового етикету та поводитись з гідністю та честю, відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, ним 29 червня 2020 року майору ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 49).

У відзиві Служби безпеки України на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу, що, також, не заперечувалося апелянтом, зазначено, що 15 липня 2020 року проводилось заслуховування оперативного складу 4 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБУ за результатами оперативно-службової діяльності за перше півріччя 2020 року, в ході якого виявлено, що майор ОСОБА_1 незадовільно ставився до виконання своїх функціональних обов`язків, а саме, в нього були відсутні кінцеві результати та напрацювання, відповідно до протоколу наради від 16.07.2020 р. № 4089, позивач був присутній та з протоколом ознайомлений 17.07.2020 р.

Згідно рапорту Заступника начальника Головного управління - начальник ГВ БКОЗ Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області Чайковського І.П. від 15 липня 2021 року, за грубе порушення військової дисципліни, яке виразилось у неналежному виконанні вимог статті 4 (в частині обов`язку кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів) Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, відповідними положеннями, інструкціями), а також, відсутності кінцевих показників оперативно-службової діяльності у першому півріччі 2020 року, відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ним оголошено сувору догану майору ОСОБА_1 (а.с. 50).

Про накладення вищевказаних дисциплінарних стягнень позивача ознайомлено у день їх оголошення, що підтверджується його підписом на цих документах.

Водночас, колегія суддів критично ставиться до посилання апелянта на те, що він перебував у шоковому стані, не розуміючи достеменно власних дій та під тиском керівництва на двох зазначених документах він поставив свій підпис, не ознайомлюючись з їхнім змістом, оскільки, будь-яких допустимих доказів зазначеним обставинам позивач не надав.

Матеріали справи також свідчать, майор ОСОБА_1 на ім`я Голови Служби безпеки України Баканова І.Г. подав рапорт від 20 липня 2020 року із проханням звільнити його з військової служби в СБ України, у зв`язку із невиконанням ним умов контракту, відповідно до п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Від проходження медичної комісії ОСОБА_1 відмовився (а.с. 51).

Відповідно до Листка бесіди з майором ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року, начальником 4 відділу ГВ БКОЗ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області Собком В.В., відповідно до п.6 1 розділу 7 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, проведено бесіду з майором ОСОБА_1 , у ході якої обговорені підстави, строки та порядок його звільнення в запас ЗС України (а.с. 52-53).

Зі змістом зазначеного Листка бесіди ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис.

Також, згідно Листка бесіди з майором ОСОБА_1 від 23 липня 2020 року, начальником Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області Головашем О.О. проведено роз`яснювальну бесіду з майором ОСОБА_1 , що оформлена відповідним листом, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис (а.с. 54).

Наказом Служби безпеки України від 24 липня 2020 року № 947-ОС/ДСК ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за п.п. «б» п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та п.п. «ж» (у зв`язку із систематичним не виконанням умов контракту військовослужбовцем) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 48).

Колегія суддів зазначає, що у розумінні зазначеного спеціального законодавства з питань проходження військової служби під терміном "систематичне невиконання умов контракту" слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 200/12138/19-а.

Отже, контракт підлягає розірванню з підстав систематичного невиконання його умов військовослужбовцем у випадку, зокрема, накладення на військовослужбовця протягом року принаймні двох дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються незнятими.

Із матеріалів справи вбачається, що систематичне невиконання позивачем умов контракту військовослужбовця, проявилось у наступних стягненнях:

- догана за порушення військової дисципліни, яке виразилось у порушенні п. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, а саме, недодержанні військового етикету та неповодженні з гідністю та честю, відповідно до п. «б» ст. 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України (рапорт підполковника ОСОБА_3 від 29.06.2020 року);

- сувора догана за грубе порушення військово-службової дисципліни, яке виразилось у неналежному виконанні вимог ст. 4, 16 Дисциплінарного Статуту ЗС України, а саме відсутності кінцевих показників оперативно-службової діяльності у першому півріччі 2020 року (рапорт полковника ОСОБА_4 від 15.07.2020 року).

Отже, протягом червня-липня 2020 року на позивача накладено два дисциплінарні стягнення, які встановленим порядком не були зняті, записи про що занесено до матеріалів особової справи майора ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем дійсно був зафіксований факт порушення, доведено його вину, з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення, а також, проте що відповідачем не надано доказів настання негативних чи шкідливих наслідків, у зв`язку з вчиненими ним порушеннями військової дисципліни, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, факт оголошення ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень та підстав їх накладення було доведено йому під підпис, при цьому, будь-яких заперечень з приводу незгоди з накладеними дисциплінарними стягненнями ним письмово зазначено не було.

При цьому, колегією суддів враховується, що, відповідно до п. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування

Тобто, з наведеної норми вбачається, що проведення службового розслідування не є обов`язковою підставою для накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та є правом, а не обов`язком командира.

В суді апеляційної інстанції представник Служби безпеки України та Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області - ОСОБА_2 зазначила, що при підготовці оскаржуваного наказу Служби безпеки України від 24 липня 2020 року № 947-ОС/ДСК відповідачем було враховано рапорт ОСОБА_1 від 20 липня 2020 року із проханням звільнити його з військової служби в СБ України, у зв`язку із невиконанням ним умов контракту, відповідно до п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, подавши рапорт від 20.07.2020 на ім`я Голови СБ України ОСОБА_5 із проханням звільнити його з військової служби в СБ України, у зв`язку із невиконанням ним умов контракту, відповідно до п.п. «ж» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», фактично висловив своє небажання виконувати вказівки керівництва та службові завдання, які були поставлені йому на нараді, небажання далі проходити військову службу та визнав, що він систематично не виконує умови контракту.

Водночас, доводи апелянта про те, що рапорт про звільнення від 20 липня 2020 року ним було подано під тиском керівництва, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, позивачем не надано будь-яких допустимих доказів на підтвердження даної обставини. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що не звертався до жодних компетентних органів із заявами з приводу вчинення тиску на нього.

Також, безпідставним є посилання ОСОБА_1 на відкликання ним вищевказаного рапорту від 20 липня 2020 року про звільнення, так як, докази даної обставини в матеріалах справи відсутні.

Твердження апелянта про неухильне дотримання ним військової дисципліни під час проходження військової служби та сумлінного виконання службових обов`язків, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, у поданні до звільнення з військової служби від 23 липня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 за час проходження військової служби в СБУ зарекомендував себе співробітником, який періодично порушував військову дисципліну, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності керівництвом структурних підрозділів та керівництвом Головного управління, за час служби має 7 дисциплінарних стягнень, 2 з яких не зняті по теперішній час (а.с. 61-62).

Таким чином, доцільними є доводи відповідача щодо того, що позивач не виправив своєї поведінки зразковим виконання військового обов`язку і стягнення не відіграли своєї ролі, що зумовило виникнення у відповідача підстав для прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани та суворої догани під час проходження військової служби позивачем в Головному управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області відбулося відповідно до приписів чинного законодавства, а наказ відповідача, з урахуванням наведених вище критеріїв, є законним та обґрунтованим, зокрема, прийнятим з урахуванням дійсних обставин справи та при вірному застосуванні норм права.

Отже, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування дисциплінарних стягнень у вигляді догани та суворої догани, накладених під час проходження позивачем військової служби в Головному управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, а також, визнання протиправним та скасування наказу Служби безпеки України від 24.07.2020 р. № 947-ОС/дск «По особовому складу» про звільнення з військової служби майора ОСОБА_1 .

Вимоги про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними, у зв`язку з чим, підстави для їх задоволення відсутні.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції, також, враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 13.08.2021 р.