Справа № 826/13039/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Київ № 826/13039/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомДочірнього підприємства «Бест Альтернатива»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (, 04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 13) (далі - позивач, ДП «Бест Альтернатива») до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.05.2018 № та №.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що повністю не погоджується із висновками акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані рішення.

Позивач зазначає, що у наказі про проведення перевірки як підставу її проведення зазначено доповідну записку Департаменту аудиту від 28.03.2018 №1155/26-15-14-07-01-16, в той час як вичерпний перелік підстав визначений статтею 78 Податкового кодексу України не передбачає такої підстави для проведення перевірки. У повідомленні на проведення перевірки зазначено підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, згідно якого перевірка проводиться, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, проте про жодні недостовірні дані у деклараціях органи ДФС ДП «Бест Альтернатива» не повідомляли, та жодних запитів не отримували.

Позивач вказує на те, що у повідомлені міститься вимога про надання всіх необхідних документів, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліках та пов`язані із нарахуванням та сплатою усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів при проведенні фінансово-господарських відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Реалторг Груп» (далі - ТОВ «Реалторг Груп») за березень 2015 року, проте у повідомленні не зазначено, які саме документи необхідно надати.

За доводами позивача, в акті перевірки зазначено, що у зв`язку із ненаданням до перевірки оригіналів первинних документів було складено відповідний акт від 10.04.2018 №147/26-15-14-07-01-16. Проте, позивач вважає, що ревізори не пересвідчились чи отримав платник податків повідомлення про надіслання листа чи ні, наперед у перший же день перевірки склади акт про ненадання оригіналів документів для перевірки, що свідчить про упередженість перевіряючого.

Позивач стверджує, що в акті перевірки зазначено про отримання відповідачем від СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві копій первинних фінансово-господарських документів по операціям ДП «Бест Альтернатива» із ТОВ «Реалторг Груп» листом від 26.10.2017 №6465/8/26-59-21-04. Позивач ставить під сумнів даний факт, тому що перелік таких документів в акті перевірки не наводиться. Також, позивач вказує на те, що не отримав всіх додатків до акту перевірки.

Позивач не погоджується із твердженнями відповідача зазначеними в акті перевірки, про заниження підприємством доходу на суму 3 180 000 грн., з підстав відсутності транспортних засобів, виробничих потужностей, сировини, тощо.

За доводами позивача, реальність операцій із ТОВ «Реалторг Груп» підтверджується первинними документами, а результати таких господарських операцій можна оглянути на місці виконання.

Також, позивач не погоджується із посиланням відповідача на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2016 по справі №761/34069/16-к у якій зазначено, що гр. ОСОБА_1 перереєстрував на свою особу ТОВ «Реалторг Груп», не маючи наміру здійснювати при цьому підприємницьку діяльність. Проте, вказане не може свідчити про безтоварність господарської операції, оскільки щоб особу визнати винною у фіктивному підприємництві необхідно, щоб такий факт був доведений обвинувальним вироком суду.

Позивач стверджує, що вказане свідчить про протиправність оскаржуваних рішень, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що запит від 27.02.2018 №82620/10/26-15-14-07-01-15 про надання інформації був направлений ДП «Бест Альтернатива» поштовим зв`язком, який був вручений під підпис позивачу. У наказі на перевірку зазначена підстава для перевірки - підпункт 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, що є правомірним.

Відповідач стверджує, що вся первинна документація по фінансово-господарським відносинам із ТОВ «Реалторг Груп» підписана від імені ОСОБА_1 .

За доводами відповідача, в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2016 по справі №761/34069/16-к встановлено, що ОСОБА_1 перереєстрував на свою особу ТОВ «Реалторг Груп», не маючи наміру здійснювати при цьому підприємницьку діяльність. Проте, в даній ухвалі ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідач стверджує, що зазначеним судовим рішенням визнано винуватість гр. ОСОБА_1 та встановлені обставини, які стосуються нереальності фінансово-господарських взаємовідносин між ДП «Бест Альтернатива» та ТОВ «Реалторг Груп».

За твердженнями відповідача, для надання послуг та робіт згідно спірного договору укладеного між ДП «Бест Альтернатива» та ТОВ «Реалторг Груп», у останнього відсутні працівники, саме підприємство за податковою адресою не знаходиться, відсутні транспортні засоби, виробничі потужності, обладнання, сировина, матеріали, що вказує на відсутність факту реального здійснення фінансово-господарських відносин.

Враховуючи зазначене, відповідач вважає спірні рішення законними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідь на відзив відповідача.

Позивач стверджує, що наказ №5593 від 04.04.2018 винесений відповідачем з надуманих підстав, які не передбачені чинним законодавством.

Також, позивач наголошує, що жодними документами не встановлено, що фінансово-господарські відносини між ДП «Бест Альтернатива» та ТОВ «Реалторг Груп» є безтоварними.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.08.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення зазначених в ній недоліків. В межах встановленого судом строку недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 05.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою від 14.08.2018 відмовлено представнику ДП «Бест Альтернатива» у задоволенні клопотання від 13.09.2018 №322 про зупинення провадження у справі.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом ГУ ДФС у м. Києві №5593 від 04.04.2018 «Про документальної позапланової невиїзної перевірок ДП «Бест-Альтернатива» ()» відповідно до пп. 75.1.2, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 ПК України, призначено проведення перевірки з 10.04.2018, терміном 5 днів, з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Реалторг Груп» () за березень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 23.04.2018 №92/26-15-14-07-01-10/24583590, в якому зафіксовано, що перевіркою встановлено порушення ДП «Бест-Альтернатива»:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 572 400 грн.;

- пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 530 000,00 грн.;

- пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України в частині не надання посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Перевірка проводилась з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із ТОВ «Реалторг Груп» () за березень 2015 року.

Перевіркою встановлено, що між ДП «Бест-Альтернатива» та ТОВ «Реалторг Груп» укладено договір від 15.01.2015 №03-01/2015 про надання послуг щодо розробки проектно-кошторисної документації та здійснення будівельних робіт.

Між ДП «Бест-Альтернатива» та ТОВ «Реалторг Груп» складені видаткові накладні.

В акті перевірки зазначено, що в ході аналізу податкової звітності встановлено, що чисельність працюючих у ТОВ «Реалторг Груп» за 2015 рік складає 1 особа. Підприємство за податковою адресою не знаходиться, у нього відсутні транспортні засоби, виробничі потужності, обладнання, сировина, матеріали, що вказує на відсутність факту реального здійснення фінансово-господарської діяльності.

Згідно аналізу баз даних ІС «Податковий блок» встановлено, що по ланцюгу постачання ТОВ «Реалторг Груп» відсутні виробники монтажних та будівельних робіт.

Також, в акті перевірки зазначеною що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2016 по справі №761/34069/16-к встановлено, що гр. ОСОБА_1 перереєстрував на свою особу ТОВ «Реалторг Груп», не маючи наміру здійснювати при цьому підприємницьку діяльність, пов`язану з будівництвом житлових і нежитлових будівель, зазначену у статутних документах ТОВ «Реалторг Груп», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, на прохання невстановлених досудовим слідством осіб, за грошову винагороду, перереєстрував на своє ім`я юридичну особу ТОВ «Реалторг Груп» ().

На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

від 18.05.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 572 400,00 грн.;

від 18.05.2018 №, яким нараховано штраф у розмірі 510,00 грн.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, а спірні рішення неправомірними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Суд наголошує, що доводи позивача з приводу неправомірності призначення перевірки на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві №5593 від 04.04.2018, як підстава протиправності прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, до уваги не беруться.

Вказаний наказ не є предметом оскарження у даній справі. Водночас, позивачем надавалась інформація про оскарження вказаного наказу. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що наказ ГУ ДФС у м. Києві №5593 від 04.04.2018 «Про документальної позапланової невиїзної перевірок ДП «Бест-Альтернатива» ()» був предметом оскарження в адміністративній справі №826/14717/18.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2019, відмовлено в задоволенні позову ДП «Бест-Альтернатива» про скасування наказу ГУ ДФС у м. Києві №5593 від 04.04.2018.

Рішення суду не оскаржувалось.

Що стосується правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; 134.1.2. дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

В контексті приписів пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 ПК України встановлено, що інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно підпункту 200.1 і 200.2 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

У свою чергу, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 ПК України «податковий кредит» - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-XIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що «господарська діяльність» - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХIV, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частини 1 та 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції. При цьому, якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з наведеними вище нормами Податкового кодексу України.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Матеріали справи свідчать, що всі первинні документи від контрагента позивача - ТОВ «Реалторг Груп» підписані гр. ОСОБА_1 .

Проте, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.12.2016 по справі №761/34069/16-к про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності встановлено, що ОСОБА_1 восени 2014 року в денний час доби, перебуваючи в місті Києві в районі музею "Золоті ворота", отримав від невстановленої особи пропозицію придбати (перереєструвати на своє ім`я) підприємство TOB «Реалторг Груп» (код за ДРПОУ 39240133).

Не маючи наміру здійснювати господарську діяльність підприємства пов`язану з будівництвом житлових і нежитлових будівель, зазначених у статутних документах ГОВ «Реалторг Груп», а також не маючи засобів для ведення господарської діяльності, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій як майбутнього засновника та власника вказаного підприємства, а також те, що вказане підприємство придбавається ним для здійснення незаконної діяльності невстановленими особами, ОСОБА_1 , погодився на таку пропозицію. З метою реалізації умислу на придбання суб`єкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_1 , 06 листопада 1014 року діючи на прохання невстановлених досудовим слідством осіб, за грошову винагороду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, без наміру в подальшому провадити законну підприємницьку діяльність, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., за адресою: м.Київ, вул.Тургенєвська, 69, офіс 10, підписав та передав невстановленій досудовим розслідуванням особі Статут TOB «Реалторг Груп», який було завірено 06.11.2014 нотаріусом Бондар Т.М. та зареєстровано в реєстрі №3141. В подальшому, отримавши від ОСОБА_1 Статут TOB «Реалторг Груп», завірений 06.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., невстановленими досудовим слідством особами в органах державної реєстрації було проведено перереєстрацію юридичної особи TOB «Реалторг Груп», де ОСОБА_1 виступив засновником TOB «Реалторг Груп», що, в свою чергу, надало можливість невстановленим досудовим слідством особам використовувати TOB Реалторг Груп» для прикриття незаконної діяльності - надання податкової вигоди іншим суб`єктам господарської діяльності під виглядом здійснення реальних фінансово-господарських операцій. Дії ОСОБА_1 , щодо створення TOB «Реалторг Груп», здійснювалися в рушення законодавчих актів України, що регулюють діяльність суб`єктів підприємництва. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив пособництво у наданні засобів та усунення перешкод, у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України. При проведенні підготовчого судового засідання захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження. Прокурор не заперечує проти закриття кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_1 підтримав думку захисника. Суд у вказаній ухвалі зазначив, що злочин було вчинено у 06.11.2014 року, відповідно до класифікації злочинів, передбаченою ст.12 КК України, злочинне діяння за ч. 5 ст.27, ч.1 ст. 205 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки. Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 205 ч.1 КК України, ст.ст. 284, 314 КПК України, суд закрив кримінальне провадження.

Суд зауважує, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою для закриття кримінального провадження.

З вищезгаданого вбачається, що фактичні обставини ніким не оспорювались та відсутні сумніви стосовно добровільності та достовірності позиції обвинувачення та обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження.

За встановлених в ухвалі обставин вбачається, що зазначене підприємство-контрагент зареєстровано на підставну особу, яка не мала наміру та не здійснювала фактичної господарської діяльності (дій) та будь-яких операцій від імені вказаного контрагента, свої повноваження як керівник вказана особа не реалізовувала, договори та первинні документи не складав та не підписував.

У даному випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені підприємства. При цьому, як вбачається з ухвали суду, номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені товариства в частині проведення господарської діяльності, складання первинних та звітних документів, та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені товариства. Матеріалами справи, відомостями з ЄДР щодо товариства - контрагента позивача також спростовується наявність таких осіб.

Виходячи з обставин, встановлених у вироку суду, а також судом під час розгляду справи, підприємство-контрагент створювалось та діяло з метою прикриття незаконної діяльності, є фіктивним підприємством.

Відтак, спростовуються доводи позивача щодо виконання на користь позивача спірних операцій зазначеним підприємством-контрагентом, за відносинами з яким сформовано спірні суми податкових вигод, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів.

Наведене також вказує на юридичну дефектність первинних/облікових/ податкових документів для цілей формування даних бухгалтерського та податкового обліку та, в сукупності, відповідно, свідчить про відсутність підстав для формування спірних сум податкових вигод, що, у свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість висновків відповідача та оскаржуваних рішень.

При цьому, відсутні будь-які документи, які б підтверджували передачу контрагенту площадки для виконання робіт, передачі фронту робіт, будь-які облікові документи, у т.ч. від охорони об`єкту, які б свідчили про прибуття на площадку робіт працівників контрагента, його машин, механізмів та матеріалів, що є звичайною діловою практикою; відсутні будь-які відомості щодо працівників контрагента, які прибували на огороджену площадку для виконання робіт, наявності в них дозволів та допусків для виконання небезпечних робіт; відсутні відомості щодо надання контрагенту доступу до мереж електроенергії, водопостачання, як і відсутні дані про наявність тимчасових споруд для розміщення та відпочинку робітників контрагента, що є звичайною діловою практикою у таких відносинах. Відсутні і відомості щодо наявності у контрагента машин, механізмів, трудових та матеріальних ресурсів, необхідних для виконання спірних операцій, отримання відомостей щодо чого є звичайною діловою практикою для цілей укладання договору. Тобто, є звичайною діловою практикою отримання перед укладанням договору відомостей щодо наявності у контрагента можливостей для виконання робіт.

В контексті наведеного суд також бере до уваги те, що на вказане зверталась увага позивача і в акті перевірки, однак, доводячи у позові реальність спірних операцій, позивач, однак, в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, так і не довів зворотного від визначених в акті перевірки обставин, що, однак, слід повторитися, в силу ч. 1 ст. 77 КАС України входить до процесуальних обов`язків особи, яка посилається на певні обставини.

При цьому, суд враховує, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі також не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку - самостійною підставою для формування спірних сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

Виходячи з наведеного, позивачем не доведено наявності обставин та підстав, на які він посилається у позові та з якими наведені вище норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Як приходить до висновку суд, за спірними операціями із зазначеними контрагентом лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентом обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого стало отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Надані роздруківки фото жодним чином не підтверджують виконання робіт саме контрагентом.

За таких обставин, підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 18.05.2018 № та № - відсутні.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, з урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 5 - 11, 14, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 251, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» (, 04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 13) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін