Справа № 481/1706/20
Суддя: Васильченко Н. О.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 481/1706/20
Провадж.№ 2-а/481/4/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Васильченко Н.О., з участю секретаря судових засідань - Асмолової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову ДП 18 №859237 від 25.11.2020 винесену інспектором взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Павлюк М.М. щодо притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень і провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30.11.2020 року йому поштою прийшла копія постанови від 25.11.2020 року серії ДП 18 №859237, з якої дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена с.132-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510,00 грн. До постанови було долучено квитанцію №126871 від 25.11.2020 року, в якій номерний знак автомобіля не збігається з номерним знаком автомобіля яким він керував та не вказана в квитанції модель автомобіля. Крім того в квитанції вказано, що вага на другу ось 12700, тобто перевищення на 1700, однак у постанові вказано, що перевищення 1200. З такою постановою позивач не згоден, зазначив, що оспорювана постанова є необґрунтованою, незаконною, порушує його права, свободи та інтереси, відповідач не надав жодних доказів вчинення правопорушення, в зв`язку з чим просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав відзив на адміністративний позов, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано.

Згідно ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 859237 від 25.11.2020 вбачається, що 25.11.2020 о 10 год. 05 хв., водій ОСОБА_1 на а/д М-14, 203 км керував автомобілем та допустив перевантаження на одиничну вісь, а саме на 1200 кг, та рухався без дозволу НРУ, чим порушив ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлений Правилами дорожнього руху.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, провадження № К/9901/15804/18.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

За частиною 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З тексту оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ДП18 № 859237 від 25.11.2020 року слідує, що позивача притягнуто за ст. 132-1 КУпАП без вказівки на частину статті 132-1 КУпАП, яка визначає конкретний склад адміністративного правопорушення.

Натомість стаття 132-1 КУпАП містить дві частини, кожна з яких передбачає самостійні склади адміністративних правопорушень.

Крім того, вказана стаття має примітку щодо того, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Також положення ст. 222 КУпАП передбачають можливість розгляду справ про адміністративні правопорушення органами Національної поліції лише щодо ч.1 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, згідно з п.1, 3 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано.

При цьому, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП без вказівки на конкретну частину даної статті, яка визначає склад конкретного правопорушення, а також яка в примітках передбачає певні особливості її застосування до правопорушень, пов`язаних з перевищенням вагових параметрів, є необґрунтованим, неправомірним та таким, що суперечить принципу юридичної визначеності.

Вказане є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ДП18 №859237 від 25.11.2020 року, складену інспектором взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Павлюком Миколою Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510,00 (п`ятсот десять) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не були присутні під час розгляду справи, у той же строк, з часу отримання його копії.

Суддя Н.О. Васильченко