Справа № 520/11493/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 р.Справа № 520/11493/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника відповідача Заінчковського Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.06.21 року по справі № 520/11493/21

за позовом ОСОБА_1

до Національного агенства з питань запобігання корупції

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного агенства з питань запобігання корупції, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати абзаци 1, 2 пункту 4.1 розділу IV "Висновки", підпункти 1.1-1.8 пункту 3.1 та підпункт 2.1, абзаци 1-5 підпункту 2.2 пункту 2 Розділу III "Описова частина" Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції №42/21 від 09.06.2021 в частині висновків про недостовірність інформації та порушення ОСОБА_1 пунктів 2, 7 частини 1 статті 46 Закону № 1700-VІІ.

- зобов`язати Національне агенство з питань запобігання корупції встановити ОСОБА_1 новий строк для подачі уточненої декларації за 2020 рік для виправлення технічних та методологічних помилок.

Також, у позовній заяві позивач, зокрема, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції № 42/21 від 09.06.2021 та зупинення строку на подачу уточненої (виправленої) декларації до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду цієї справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм, права просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звертаючись з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилалась на положення ч. 2, ч. 4 ст. 150 КАС України, вказуючи що оскарження довідки відповідача в частині встановлення недостовірної інформації, відображеної в декларації, не зупиняє дію такого рішення, а наслідком висновків про недостовірність відомостей є встановлення обмеженого в часі (до 10.09.2021) строку для подання уточненої (виправленої) декларації, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Також зазначає, що без вжиття заходів забезпечення позову відновлення становища буде неможливим, через відсутність процедури відкликання опублікованої на сайті декларації або подання такої декларації та виправлень.

В судове засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце судового засіданні повідомлена своєчасно та належним чином. До Другого апеляційного адміністративного суду 09.08.2021 надавла заяву про розгляд справи без її участі та зазначила. що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити та зазначив, що позивач не обґрунтував апеляційну скаргу та не надав доказів, які можуть свідчити про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів існування достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів по запезпеченню позову може привести до несприятнилих наслідків прав позивача, не надано доказів щодо очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звернулась до суду. Зазначає, що заходи забезпечення позову, обрані позивачем, за результатами їх розгляду, не відповідаюсь меті застосуванню правового інституту забезпечення позову, оскільки фактично є ухваленням рішення без розгляду справи по суті та є передчасною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, однак зазначає, що оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 підлягає зміні з підстав та мотивів її прийняття, з наступних підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову може бути наступне :

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з двох названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, позивач в межах розгляду справи, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції № 42/21 від 09.06.2021 та зупинення строку на подачу уточненої (виправленої) декларації до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду цієї справи.

Відповідно до висновків довідки № 42/21 від 09.06.2021 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік, поданої суддею Верховного Суду Тацій Л.В. зазначено, зокрема у п. 4.7.: "Уповноваженій особі Національного агенства вжити заходів для створення в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, можливості подання суб`єктом декларування декларації з достовірними відомостями".

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції" передбачено, що у разі виявлення у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, недостовірних відомостей суб`єкт декларування зобов`язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

Також, абз. 3 п. 7 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агенства від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 передбачено, що у разі виявлення у декларації недостовірних відомостей за результатами повної перевірки такої декларації уповноважена особа Національного агенства відкриває доступ у Реєстрі для подання виправленої декларації про що повідомляє суб`єкта декларування та встановлює строк для подання декларації.

Колегія суддів зазначає, що Довідкою Національного агентства з питань запобігання корупції № 42/21 від 09.06.2021 не обмежено будь-яким кінцевим строком право позивача на подачу декларації з достовірними відомостями, а лише повідомлено про вжиття заходів Національним агенством для створення в реєстрі можливості подання суб`єктом декларування декларації з достовірними відомостями.

Отже, доказів того, що без зупинення дії довідки, виникає можливість істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, колегією суддів в ході розгляду справи не встановлено, а позивачем не доведено.

Крім того, заявник в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскарження довідки відповідача в частині встановлення недостовірності інформації, відображеної в декларації, не зупиняє дію такого рішення, а наслідком висновків про недостовірність відомостей є встановлення обмеженого у часі строку для подання уточненої (виправленої) декларації, а саме до 10.09.2021.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Тобто, зазначені види забезпечення позову є вичерпними.

Матеріалами справи встановлено, що Довідка № 42/21 від 09.06.2021 направлена ОСОБА_1 разом з супровідним листом. Саме в ньому зазначено, що Національне агенство повідомляє та надає можливість подати декларацію з достовірними відомостями у строк до 10.09.2021.

Отже, зазначене обмеження у часі, а саме до 10.09.2021 не встановлено індивідуальним актом або нормативно-правовим актом, відтак не може бути забезпечено, відповідно до вимог ст. 151 КАС України. Зупинення строку на подачу уточненої (виправленої) декларації до набрання законної сили рішенням суду, як вид забезпечення позову, ч. 1 ст. 151 КАС України не передбачено.

Більшо того, однією з вимог ОСОБА_1 , зазначених в позовній заяві є зобов`язання Національного агенства з питань запобігання корупції встановити ОСОБА_1 новий строк для подачі уточненої декларації за 2020 рік для виправлення технічних та методологічних помилок.

Тобто, вимоги заяви про забезпечення позову в частині зупинення строку на подачу уточненої (виправленої) декларації до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду справи за своє суттю охоплюються позовною вимогою про зобов`язання відповідача встановити ОСОБА_1 новий строк для подачі уточненої декларації за 2020 рік, яка на даний час не розглянута і в разї її задоволення, може бути поновленно порушене право позивача повним виконанням рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 140/2474/20.

Колегія суддів враховує і те, що відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 (справа №380/5217/20) сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що мотиви, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози її правам до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання, внаслідок невжиття таких заходів, обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення ускладнень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 150, ст.151 КАС України.

Згідно положень ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, проте суд виходив з помилкових мотивів, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року в редакції даної постанови.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 520/11493/21 змінити з підстав та мотивів її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 13.08.2021 року