Справа № 640/9072/21
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Київ № 640/9072/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича (надалі - Відповідач), у якій просить суд визнати протиправними дії Відповідача, визнати протиправною та скасувати постанову Відповідача від 19.03.2021 ВП №64901621 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проживає у Київській області та Відповідач, виконавчим округом якого є міста Київ, не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження. Крім того, Позивачем зазначено, що стягувачем у заяві про примусове виконання рішення зазначено недостовірну адресу проживання Позивача та вона ніколи за такою адресою не проживала, однак попри це, Відповідачем вчинено протиправні дії щодо відкриття виконавчого провадження на підставі такої заяви стягувача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 відкрито провадження у справі.

Відповідачем подано до суду відзив на позов у якому зазначено, що у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відкрито виконавче провадження №64901621 вказано, що місцем проживання Позивача є місто Київ та таку ж адресу зазначено у заяві про примусове виконання рішення, а тому Відповідач вважає, що оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження винесено правомірно.

В судове засідання 06.07.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачем подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд керуючись положеннями частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України постановив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис від 25.02.2021 №28675 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованості у сумі 12520,00 грн.

Вказаний виконавчий напис ТОВ «ФК «Сонаті» подано для виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Єфіменку Д.О.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2021 ВП №64901621 Відповідачем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису від 25.02.2021 №28675.

Вважаючи протиправними дії Відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та вважаючи протиправною постанову від 19.03.2021 ВП №64901621, Позивачем оскаржено їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено висновок про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, яким є, зокрема, виконавчий напис нотаріуса.

Частиною 1 статті 19 названого Закону встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Положеннями частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Положеннями частин 1-3 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (частина 1 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

У виконавчому написі від 25.02.2021 №28675 вказано адреси реєстрації та проживання ОСОБА_1 , а саме:

- адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

- адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Позивачем зазначено, що вона не проживає та не проживала за адресою АДРЕСА_2 , а тому, на думку Позивача, Відповідач не мав правових підстав для відкриття виконавчого провадження.

З наведених доводів ОСОБА_1 слідує, що вона не погоджується із відомостями щодо адреси проживання боржника, наведеними у виконавчому написі від 25.02.2021 №28675 та вважає їх недостовірними.

Разом з тим, Позивачем не надано доказів оскарження вказаного виконавчого напису нотаріуса у встановленому законодавством порядку.

При цьому, суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса від 25.02.2021 №28675 є виконавчим документом та приватний виконавець не має обов`язку перевіряти відомості, наведені у такому виконавчому документі, а також ставити під сумнів відомості, зазначені у виконавчому документі.

Суд зазначає, що правомірність внесення відомостей про адресу проживання ОСОБА_1 до виконавчого напису від 25.02.2021 №28675 не є предметом спору у даній справі, а тому суд не надає правову оцінку таким діям приватного нотаріуса.

Таким чином, оскільки у виконавчому написі від 25.02.2021 №28675 зазначено адресу проживання боржника - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , то приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. не мав правових підстав для повернення такого виконавчого документа з посиланням на пред`явлення останнього з порушенням вибору місця вчинення виконавчих дій.

Відповідачем зазначено про те, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження здійснено перевірку відповідності виконавчого напису від 25.02.2021 №28675 вимогам, встановленим законодавством до виконавчих документів та не виявлено підстав для його повернення стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2021 ВП №64901621 Відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства та підстави для визнання протиправною та скасування даної постанови відсутні.

Підсумовуючи наведене, оскільки Позивачем не доведено, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання виконавчого напису нотаріуса, порушено її права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович (адреса: 04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 172, оф. 65).

Суддя Н.М. Клименчук