Справа № 320/6777/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 серпня 2021 року м. Київ № 320/6777/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП № 63152996 від 28.09.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 адміністративну справу № 320/6777/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанов передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 адміністративну справу № 320/6777/21 передано на розгляд судді Катющенку В.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску та документа про сплату судового збору в сумі 1816,00 грн.

06.08.2021 до суду від представника позивача Рогового М.В. надійшли документи на виконання ухвали суду від 30.07.2021.

Так, у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначив, що останньому за період з квітня 2021 року по травень 2021 року при неодноразовій спробі ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження та отримати копії даних постанов було відмовлено, в зв`язку з введенням в ВІІВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України карантинних обмежень та відсутністю особистого прийому громадян (сторін виконавчих проваджень) працівниками відділу. Вказує, що лише 28.05.2021, після неодноразових звернень та скарг старшим виконавцем ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. було надано матеріали виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 для ознайомлення з можливістю копіювання. Так, 28.05.2021 представником позивача при ознайомлені з вищезазначеними матеріалами було отримано копії оскаржуваних постанов. Таким чином, представник позивача просить суд поновити процесуальний строк для звернення до суду.

Вивчивши заяву представника позивача, суд зазначає наступне.

Частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач оскаржує постанови державного виконавця від 04.03.2014 та 28.09.2020.

До суду ж даним позовом позивач звернувся лише 05.06.2021, тобто, з пропуском встановленого десятиденного строку.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, адвокат Роговий Микола Володимирович представляє інтереси позивача у численних судових спорах.

Так, з ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09.03.2021 по справі № 2-2725/2011, залишеній без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.04.2021, вбачається, що вперше виконавчий лист було пред`явлено до виконання 13.11.2013 року. У період з 30.12.2013 року по 28.09.2020 року виконавчий лист № 2-2725/11 знаходився на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В ході виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи примусового виконання рішення, зокрема відбулося звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банківських установах, кошти заробітної плати боржника, накладено арешт на усе майно боржника у межах суми стягнення за виконавчим документом, здійснені заходи розшуку активів боржника. Боржник обізнаний про існування виконавчих проваджень № 41386995 та № 65371975.

Також вказаною ухвалою встановлено, що у період з 30.12.2013 року по 28.09.2020 року виконавчий лист № 2-2725/11 знаходився на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та в рахунок погашення боргу з ОСОБА_1 частково стягнуто 13816 грн. 53 коп.

Крім того, встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та приховує майно, на яке може бути звернуто стягнення, що підтверджується листом ОСОБА_1 від 05.02.2014, в якому він повідомив державному виконавцю інформацію наступного змісту: «Враховуючи факт відкриття виконавчого провадження щодо мене, ОСОБА_1 , повідомляю, що в мене майна, на яке можливо накласти стягнення немає, оскільки все наявне майно перебуває в заставі або заарештоване».

Наведеним спростовуються доводи представника позивача, що позивачу з 04.03.2014 не було відомо про наявність постанови від 04.03.2014 у виконавчому провадженні № 41386995 про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з 2014 року позивач був обізнаний про існування виконавчого провадження № 41386995, в межах якого і було винесено оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 04.03.2014.

З огляду на наведене, посилання позивача на факт отримання 28.05.2021 копії оскаржуваної постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014, не приймаються судом до уваги, позаяк зміст останнього лише містить спробу позивача створити видимість початку перебігу строку для звернення до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Подана позивачем заява про поновлення строку не містить обґрунтувань причин та обставин, що слугували перешкодою звернутись до суду з позовом про оскарження дій чи бездіяльності відповідача у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є неповажними в частині позовних вимог, які стосуються скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014.

При цьому суд акцентує увагу, що десятиденний строк на оскарження такої постанови, який не змінювався з часу її винесення, істотно пропущено позивачем, позаяк з позовом про її оскарження останній звернувся після спливу семи років від дня її винесення.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що судом визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачеві в частині позовних вимог щодо скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014.

Згідно з частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) в частині позовних вимог про скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору № 41386995 від 04.03.2014 - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена.

Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко