Справа № 818/1339/16
Суддя: Гусак М.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2021 року

Київ

справа №818/1339/16

адміністративне провадження №К/9901/27045/21

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Гімон М. М., Шишов О.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №818/1339/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИЛА:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначені судові рішення 23 липня 2021 року позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги визначені у статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України зміст касаційної скарги має містити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 328 цього Кодексу, на якій (яких) вона подається.

Абзацом першим частини четвертої статті 328 КАС України визначені підстави касаційного оскарження рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанов суду апеляційної інстанції.

Відповідно до цієї норми підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Законодавець визначив, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 КАС України).

Порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для касаційного перегляду справи і мати наслідком скасування судових рішень, визначені частинами другою та третьою статті 353 цього Кодексу.

З огляду на зазначені вимоги процесуальних норм , у разі подання касаційної скарги з підстави пункту 3 абзацу першого частини четвертої статті 328 КАС України, зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях (що може бути визнано як порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права) або надали, на думку скаржника, неправильно.

У касаційній скарзі позивач покликається на підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені пунктами 3 та 4 абзацу першого частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування такої позиції скаржник зазначив про відсутність правових висновків Верховного Суду з питань застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статі 164 Податкового Кодексу України, статті 78 Земельного кодексу України у правовідносинах щодо прощення (анулювання) кредитного боргу , в яких боржник є власником іпотечного майна, що знаходиться на анексованій Росією території Автономної Республіки Крим і таке прощення є наслідком втрати цього майна.

Водночас у самій скарзі наведено, що в оскаржуваних судових рішеннях містяться посилання на постанови Верховного Суду, зокрема від 8 листопада 2019 року у справі № 826/6780/16, від 29 січня 2020 року у справі № 808/1087/16, від 23 вересня 2020 року у справі № 820/19262/14, від 26 червня 2018 року у справі № 802/1108/17-а, від 15 травня 2018 року у справі № 809/1578/17, в яких висловлена позиція щодо застосування податковими органами пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Аналіз цих доводів скаржника дає підстави дійти висновку, що позивач просить відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, проте у скарзі відсутні посилання на таку підставу оскарження (пункт 2 абзацу першого частини четвертої статті 328 КАС України).

Мотивації, у чому саме полягає помилка у застосуванні судом статті 78 Земельного кодексу України у спірних правовідносинах, касаційна скарга не містить.

Доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права вказують на незгоду скаржника з оцінкою судами доказів у справі.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

До касаційної скарги додана заява з клопотанням позивача про поновлення строку касаційного оскарження, у якій зазначено, що повний текст постанови апеляційного суду виготовлений 12 квітня 2021 року (згідно з ЄДРСР), проте не вручений йому. Водночас будь-які докази на підтвердження наведених у клопотанні доводів відсутні.

Зважаючи на зазначене, касаційна скарга залишається без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право обґрунтувати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга (стаття 169, частина друга статті 332 КАС України), а також підтвердити будь-якими документами (поштовим відправленням, електронною перепискою з судом і т.і.) факти зазначені у клопотанні.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України, Колегія суддів

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі №818/1339/16 - залишити без руху.

2. Встановити особі, що подала касаційну скаргу, для усунення зазначених недоліків десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

3. Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Б. Гусак
М. М. Гімон
О.О. Шишов