Справа № 826/14712/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Київ № 826/14712/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Хризопраз-94»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Приватного підприємства «Хризопраз-94» (, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 26, оф. 62) (далі - позивач, ПП «Хризопраз-94») до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.06.2018 №.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується із висновками зазначеними ревізорами ГУ ДФС у м. Києві в акті перевірки від 08.06.2018 №0990/26/15/14/21647935, а саме: «перевіркою встановлено факт не оприбуткування в Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) №Р/5 фіскальних касових чеків за період із 03.06.2018 по 07.06.2018 включно. Крім того, встановлено факти не оприбуткування готівкової виручки з 01.06.2018 по 07.06.2018 включно в касовій книзі підприємства та в КОРО. Прибуткові касові ордери за період з 01.06.2018 по 07.06.2018 включно не оформлялися та записи в касовій книзі за ці дні не вчинялися. Загальна сума готівкових коштів, яка не оприбуткована в касовій книзі підприємства в день її надходження на підставі прибуткових касових ордерів або фіскальних чеків склала 15 881,60 грн.».

Позивач стверджує, що контролюючими органами в перший день перевірки було витребувано для перевірки прибуткові і видаткові касові ордери та касові книги за період: січень-травень 2018 року (включно). Вказані документи були надані ревізорам на другий день перевірки.

За твердженнями позивача, ревізори в акті перевірки вказали, що ПП «Хризопраз-94» не надало для перевірки касову книгу за червень 2018 року та прибуткові касові ордери за період із 01 по 07 червня 2018 року.

Позивач стверджує, що зазначені документи не витребовувалась ревізорами, а тому вони не були надані.

Також, позивач зазначив, що всі бухгалтерські документи зберігаються за адресою місця проживання директора ПП «Хризопраз-94», що чинним законодавством не заборонено.

За твердженнями позивача, факт оприбуткування й наявності готівкових коштів в касі підтверджується видатковими касовими ордерами, згідно яких у період з 01.06.2018 по 07.06.2018 (включно) була виплачена заробітна плата співробітникам підприємства за травень 2018 року в загальній сумі 7 492,50 грн.

Позивач наголошує, що касовий апарат ДАТЕКС ЕКСЕЛІО ДР-25 (заводський №КР00001213) цілодобово підключений до серверів ДФС та автоматично фіксує і передає інформацію про здійснені операції з отримання готівки в режимі он-лайн із відсиланням (в електронній формі) копій фіскальних чеків, а тому такий контроль в принципі унеможливлює будь-яке їх не відображення у первинних документах й регістрах обліку підприємства.

За твердженнями позивача, КОРО, на яку посилається ревізори в акті перевірки, не є регістром, що засвідчує оприбуткування чи не оприбуткування готівкових коштів, а тому відсутність записів в КОРО, не є порушенням зазначених норм «Положення про ведення касових операцій в національній валюті України», та, відповідно, не може бути кваліфіковано як не оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства.

Позивач стверджує, що у ПП «Хризопраз-94» є належним чином оформлені прибуткові касові ордери дані яких відображені в касовій книзі, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ПП «Хризопраз-94», яка відповідно до статті 80 Податкового кодексу України проводиться без попередження платника податків.

Відповідач стверджує, що перевіркою встановлено порушення вимог пункту 11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148, у частині неоприбуткування у касі готівкових коштів у сумі 15 881,60 грн. за період з 01.06.2018 по 07.06.2018.

За твердженнями відповідача, через реєстратор розрахункових операцій, фіскальний № проведені розрахункові операції щодо тримання готівкових коштів на суму 15 881,60 грн. за період з 01.06.2018 по 07.06.2018 без оприбуткування зазначеної готівки у книзі обліку розрахункових операцій №р/5 та у касовій книзі, відповідні записи у зазначених книгах обліку відсутні.

Відповідач зазначає, що за розглядом акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2018 №, яким застосовано до ПП «Хризопраз-94» штрафні санкції, які є законними, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідь позивача на відзив.

Щодо підстав проведення перевірки, позивач зазначає наступне:

- в наказі про проведення фактичних перевірок від 30.05.2018 №9161 не зазначено жодної з підстав для проведення фактичної перевірки ПП «Хризопраз-94», передбачених статтею 80 Податкового кодексу України, а лише зазначений весь перелік підстав, що визначений вказаною статтею;

- при проведенні фактичної перевірки ПП «Хризопраз-94», яка по факту почалася 07.06.2018 та закінчилась 08.06.2018, інспекторами було надано лише ксерокопію наказу від 30.05.2018 №9161, а направлення на проведення фактичної перевірки не пред`являлось і посадові особи підприємства у ньому не розписувались. Перелік документів, які необхідно надати до перевірки був оголошений усно;

- після перевірки витребуваних документів, ревізори витребували додаткові документи.

Щодо порушень зафіксованих в акті перевірки, то позивач дублює пояснення позовної заяви.

Додаткові пояснення відповідача.

Відповідач в додаткових поясненнях дублює текст відзиву та додає письмові докази як: копію акту фактичної перевірки, рекомендованого повідомлення про вручення такого акту позивачу, письмових пояснень директора ПП «Хризопраз-94» з додатками до нього.

Відповідь позивача на додаткові пояснення відповідача.

Позивач наголошує, що відповідачем сфальсифіковано письмове пояснення директора ПП «Хризопраз-94», оскільки в такій редакції пояснення не надавались.

Позивач зазначає, що з тексту пояснень вбачається, що вони нікому не адресуються, сам текст починається із середини аркушу, зміст явно вирваний із контексту, а період в ньому зазначений як з 01.06.2018 по 07.07.2018 включно (тобто через місяць після перевірки), а саме пояснення датоване 08.06.2018, тобто після складання акту перевірки.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення зазначених в ній недоліків. В межах встановленого судом строку недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 22.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою суду від 01.11.2018 клопотання ПП «Хризопраз-94» від 31.10.2018 залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 06.03.2019 ухвалено здійснювати подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 14.05.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 07.05.2019 про призначення судового засідання.

У судовому засіданні 04.04.2019 на підставі положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено про продовження розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку ПП «Хризопраз-94» на підставі направлень від 05.06.2018 №3369/26-15-14-09, №3368/26-15-14-09 та наказу на проведення фактичної перевірки від 30.05.2018 №9161.

За результатами перевірки складено акт від 08.06.2018 №0990/26/15/14/21647935 (а.с. 99-102), в якому встановлено порушення ПП «Хризопраз-94»: частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю, пункту 11 розділу II, пункту 25 розділу III , пунктів 39, 40 розділу IV Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148.

В акті перевірки встановлено факт не підклеювання в книгу КОРО №р/5 фіскальних звітних чеків за період з 03.06.2018 по 07.06.2018 включно. Крім того встановлено факт неоприбуткування готівкової виручки з 01.06.2018 по 07.06.2018 включно в касовій книзі підприємства та в книзі обліку розрахункових операцій. Прибуткові касові ордери за період з 01.06.2018 по 07.06.2018 включно не оформлювались, записи в касовій книзі підприємства в ці дні не вчинялись.

Також в акті перевірки зазначено, що підприємством не здійснено облік руху готівки та сум розрахунків в книзі обліку КОРО №р/5 за період з 01.06.2018 по 07.06.2018 включно. Загальна сума готівкових коштів, яка неоприбуткована в касовій книзі підприємства в день її надходження на підставі прибуткових касових ордерів або фіскальних чеків склала - 15 881,60 грн.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 20.06.2018 №, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічній діяльності 79408,00 грн.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, а спірне рішення неправомірним, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Проведеною відповідачем перевіркою встановлено, зокрема, факт не оприбуткування готівкових коштів за період з 01.06.2018 по 07.06.2018 у сумі 15 881,60 грн.

За встановлене порушення вимог пункту 11 Положення № 148 позивача притягнуто до відповідальності на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та згідно з абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95 (далі - Указ №436/95).

Положеннями абзацу третього статті 1 Указу №436/95 визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

У свою чергу, Верховною Радою України 06 липня 1995 року прийнятий Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у преамбулі якого вказано, що він визначає правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на всіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що до приведення чинного законодавства у відповідність із цим Законом чинні закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Водночас, підпунктом 18 пункту 3 розділу І Положення № 148 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції.

Згідно з пунктом 5 розділу II Положення № 148, суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 11 розділу II Положення № 148, готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 ПК України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).

Оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Оприбуткування та облік фізичними особами-підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Тобто, як норма пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», так і норма пункту 11 Положення № 148 встановлюють для суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції готівкою із застосуванням РРО, обов`язок забезпечення обліку отриманих готівкових коштів в повній сумі надходжень від розрахункових операцій.

При цьому такий облік згідно з пунктом 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» здійснюється в денному звіті (за визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, денний звіт - це документ встановленої форми, надрукований РРО, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням), а згідно з пунктом 11 Положення № 148 - у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Як зазначалось, абзацом третім статті 1 Указу №436/95 встановлювалась відповідальність за порушення суб`єктами підприємницької діяльності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Разом з тим, прийнятим 06 липня 1995 року Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» також встановлена за порушення вимог цього Закону відповідальність суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V «Відповідальність за порушення вимог цього Закону».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі №1340/3510/18 відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 квітня 2013 року №21-77а13 щодо того, що «відносини стосовно відповідальності суб`єктів господарювання за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки не врегульовані Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», прийнятим у часі пізніше, ніж видано Указ №436/95. На час виникнення спірних відносин не було прийнято й будь-яких інших законів, сфера дії яких би охоплювала такі відносини, тому застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу третього статті 1 Указу №436/95 є обґрунтованим».

Відповідно до змісту статті 25 Конституційного Договору метою постановлення Указу №436/95 було врегулювання відносин щодо належного обліку готівкових операцій суб`єктами підприємницької діяльності, які до цього не були належним чином урегульовані іншими законодавчими актами, а термін його дії обмежувався прийняттям відповідного закону.

Оскільки шляхом прийняття Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ці правовідносини врегулював законодавчий орган, то Указ №436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, його положення уже не могло застосовуватися.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вказала на неможливість застосування положень абзацу третього статті 1 Указу №436/95 до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Такий правовий висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №500/39/19 та від 24 червня 2020 року у справі №520/795/19.

Суд не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду.

А отже, оскільки застосування штрафних санкцій оскаржуваним рішенням від 20.06.2018 № відбулось на підставі норм Указу №436/95, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд вбачає підстави для скасування спірного рішення без оцінки обставин, чи мали місце порушення вимог оприбуткування.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене та положення статті 139 КАС України позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (квитанція від 07.09.2018 №TS205434).

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Хризопраз-94» (ЄДР 21647935, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 26, оф. 62) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (код ЄДР 39439980, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) від 20.06.2018 №.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Хризопраз-94» (код ЄДР 21647935) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (код ЄДР 39439980) 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн.) на відшкодування судового збору, сплаченого за квитанцією 07.09.2018 №TS205434.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Суддя О.А. Кармазін