Справа № 520/1004/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 р. Справа № 520/1004/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 27.04.21 по справі № 520/1004/21

за позовом ОСОБА_1

до Київського районного суду м.Харкова треті особи Голова Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л.

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Київського районного суду м. Харкова (далі - відповідач), третя особа: Голова Київського районного суду м. Харкова Шаренко Світлана Леонідівна, в якому просила визнати відмову у наданні відпустки за заявою судді Київського районного суду м. Харкова Губської Я.В. від 09.12.2020 року протиправною; зобов`язати вчинити дії щодо забезпечення права на відпустку за заявою судді Губської Я.В.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 520/1004/21 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Київського районного суду м. Харкова у наданні відпустки за заявою судді Київського районного суду м. Харкова Губської Яни Віталіївни від 09.12.2020 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київського районного суду м. Харкова.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Голова Київського районного суду м. Харкова Шаренко Світлана Леонідівна (далі - апелянт), не погодившись із вказаним рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у справі №520/1004/21 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що наказом голови Київського районного суду від 04.01.2021 р. затверджено графік відпусток суддів на 2021 р., з якими судді ознайомилися 04.01.2021р. Інформація про порядок надання відпусток суддям на 2021 р. була затверджена зборами суддів Київського районного суду м. Харкова 25.01.2021 р., в тому числі за участі позивачки. Крім того, апелянт зазначає, що голова суду довела до відома суддів, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про відпустки» складений графік відпусток на 2021 р., в який включені основна та додаткові відпустки, а також невикористані частини відпусток за 2020 р. Графік складений таким чином, щоб кожен суддя мав можливість відпочивати в день свого народження, частково влітку, восени та взимку. З графіком ознайомлені всі судді. Крім того, зазначає, що звернуто увагу на необхідність виконання ч.10 ст. 10 Закону України «Про відпустки», якою передбачено що суддя попереджається письмово не пізніше ніж за два тижні до початку відпустки про дату початку відпустки. Крім того, вказує, що згідно графіку відпусток суддів на 2021 р. сплановані відпустки позивача у наступні періоди: з 02 лютого по 02 березня 2021р.; з 17 травня по 07 липня 2021 р.; з 01 по 21 липня 2021 р.; з 25 жовтня по 08 листопада 2021 р. При складанні графіку відпусток були враховані особисті побажання позивачки, які викладені нею в письмових пропозиціях, що надані на виконання розпорядження голови суду від 18.12.2020 р. 13.01.2021 року ОСОБА_1 письмово повідомлена про надання їй відпустки з 02.02.2021 р. по 02.03.2021 р. Окрім того, апелянт стверджує, що у позивачки були відсутні будь-які правові підстави для отримання відпустки в січні 2021 поза графіком, оскільки відповідно до п.2 наукового висновку фахівців кафедри трудового права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, підготовлений на запит відповідача, графік відпусток - не лише обов`язковий організаційний документ підприємства, установи, організації, а й інструмент планування. Він забезпечує реалізацію права працівників на відпочинок і дає змогу роботодавцю спрогнозувати наявність або відсутність персоналу для оптимального планування роботи та розподілу навантаження. У разі потреби взяти щорічну основну відпустку або її частину в інший строк, ніж передбачено графіком, роботодавець може як задовольнити на прохання, так і відмовити. Без згоди роботодавця працівнику не може бути надано щорічну відпустку поза графіком.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зарахована до штату Київського районного суду м. Харкова на посаду судді з 09 лютого 2007 року, на підставі наказу голови суду від 08.02.2007 року та указу Президента України від 24.01.2007 року №40/2007 "Про призначення суддів".

Згідно наказу голови Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2012 року позивач визнана такою, шо приступила до виконання обов`язків судді з 09.02.2012 року, що обрана безстроково на підставі постанови Верховної Ради України №4372-VI від 09.02.2012 "Про обрання суддів".

Позивач 09.12.2020 року звернулась до голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. із письмовою заявою про надання їй оплачуваної відпустки з 02.01.2021 по 10.01.2021 включно, за відпрацьований період з 09.02.2020 року (а.с. 6).

При цьому, залишки відпусток складають: додаткова відпустка за вислугу років за 2020 рік - 15 календарних днів, щорічна основна відпустка за період роботи 09.02.2019 - 09.02.2020 - 14 календарних днів, щорічна основна відпустка за період роботи 09.02.2020 - 09.02.2021 - 42 календарних дня, відпустка за 2021 рік: 42 календарних днів та додаткова відпустка за вислугу років 15 календарних днів.

Не отримавши відповіді на свою заяву про надання відпустки, 15.12.2020 року повторно звернулась до голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. з письмовою заявою про надання відповіді за заявою про відпустку від 09.12.2020 року (а.с. 7).

Листом від 24.12.2020 року №02-34/30/2020 за підписом голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л., позивачу було відмовлено у наданні відпустки з 02.01.2021 по 10.01.2021 за її заявою від 09.12.2020 року, з посиланням на те, що відповідно до графіку відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2020 р. у зазначений час відпустка, зокрема, позивача не планувалась. Також зазначено, що обставин та документів про підтвердження наявності підстав для надання відпустки відповідно до ч.7 ст. 10 Закону України "Про відпустки" позивачем не надано. Частина невикористаної відпустки за 2020 рік буде включена до графіку відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2021 рік, який відповідно до вимог ч.9 ст. 10 Закону України "Про відпустки" буде складений та доведений до відома в січні 2021 р. Також вказано на обставини проінформованості про можливість надати свої пропозиції до графіку відпусток на 2021 p., які можуть бути враховані при його складанні з урахуванням особистих інтересів та можливості здійснення судочинства в суді. Крім того, із посиланням на положення ч.10 ст.10 Закону України "Про відпустки", вказано на подальше письмове повідомлення про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Не погоджуючись з відмовою голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. у наданні відпустки, позивач звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною відмову голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. у наданні відпустки за заявою судді Київського районного суду м. Харкова Губської Я.В. від 09.12.2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Статтею 45 Конституції України визначено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.

Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про відпустки", тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та іншими нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях.

Згідно зі ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до ч.4 ст.79 Кодексом законів про працю України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Отже, конкретної форми графіку надання відпусток, процедури його складання чинним законодавством України не визначено, у зв`язку з чим роботодавець має право самостійно розробити форму такого документа.

Окрім того, процедуру складання та затвердження графіку відпусток законодавцем не визначено, він носить внутрішньо-організаційний характер.

Як встановлено матеріалами справи позивач 09.12.2020 року звернулась до відповідача із заявою про прийняття заяви від 09.12.2020 року про надання щорічної відпустки та надання відповіді на заяву. При цьому, зі змісту заяви вбачається, що позивачем було додатково вказано, що всі списки та результати справ перебувають в системі документообігу "Д-3", є вільно доступними для голови суду та секретаріату, відділу кадрів, а також вказано, що графіку відпусток за 2021 рік немає. До зазначеної заяви було додано заяву про надання відпустки з 02.01.2021 року по 10.01.2021 року за відпрацьований період з 09.02.2020 року (а.с. 5-6).

Відповідно до листа від 24.12.2020 року №02-34/30/2020-вих., позивачу на заяву від 09.12.2020 року, про надання відпустки з 02.01.2021 року по 10.01.2021 року за відпрацьований період з 09.02.2020 року, було відмовлено, з тих підстав, що відповідно до графіку відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2020 рік у зазначений період відпустка позивача не планувалась, а обставин та документів про їх підтвердження щодо наявності підстав для надання відпустки відповідно до ч.7 ст. 10 Закону України "Про відпустки" не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що відмова в наданні відпустки з 02.01.2021 року по 10.01.2021 року за відпрацьований період з 09.02.2020 року, викладена у листі від 24.12.2020 року №02-34/30/2020-вих. є необґрунтованою, оскільки станом на дату звернення позивача від 09.12.2020 не було затверджено графіку відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2021 рік, а наявний графік відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2020 рік не охоплює період з 02.01.2021 року по 10.01.2021 року.

Крім того, посилання на включення частини невикористаної відпустки за 2020 рік до графіку відпусток суддів Київського районного суду м. Харкова на 2021 рік, який відповідно до вимог ч.9 ст. 10 Закону України "Про відпустки" буде складений та доведений до відома позивача в січні 2021 року, не є належним обґрунтуванням та вирішенням поданої позивачем заяви, як і посилання на можливість надання позивачем своїх пропозицій до графіку відпусток.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана відмова у наданні відпустки за заявою судді Київського районного суду м. Харкова Губської Яни Віталіївни від 09.12.2020 року, в порушення приписів ч.2 ст.2 КАС України, прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття цього рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо затвердження наказом голови Київського районного суду від 04.01.2021 року графіку відпусток суддів на 2021 рік та затвердження інформації про порядок надання відпусток суддям на 2021 рік зборами суддів Київського районного суду м. Харкова 25.01.2021 року, колегія суддів не приймає, оскільки станом на час звернення позивача із заявою від 09.12.2020 року стосовно надання відпустки, наведеного графіку не існувало.

Щодо посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції проігноровано науковий висновок спеціалістів в галузі трудового права Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 02.02.2021 року стосовно застосування поняття «графіку відпусток», колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції щодо роз`яснювального характеру такого висновку відповідає приписам ч. 1 ст. 112 КАС України.

Учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: застосування аналогії закону чи аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі (ч. 1 ст.112 КАС України). Перелік питань щодо висновків експерта в галузі права є вичерпним.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що обраний позивачем спосіб захисту начебто порушеного права на відпустку, визнання протиправною відмови у наданні відпустки, зобов`язанні вчинити дії щодо забезпечення права на відпустку з 02.01.2021 р. не є належним, оскільки сам позов в цій частині не спрямований на захист порушених прав позивача та їх відновлення (постанови Вищого господарського суду України від 8 липня 2015 року у справі №911/4611/13, від 1 грудня 2015 року у справі № 911/5314/14, від 29 грудня 2015 року у справі № 916/983/13, а також на висновок, який міститься у рішенні Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009), то колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки в даному випадку вимоги позивачки про визнання протиправною відмову у наданні відпустки, в розумінні ч. 1 ст. 5 КАС України, є належним способом захисту.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанцій втрутився у дискреційні повноваження голови суду щодо впорядкування та організації роботи суду, що направлені на організацію здійснення правосуддя в суді, спростовуються наведеними вище висновками суду.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Решта тверджень та посилань апелянта, колегією суддів не приймається до уваги, через їх необґрунтованість або непідтвердженість матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 по справі № 520/1004/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський