Справа № 440/396/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/396/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Київського дочірнього підприємства "НМУ "Електропівденмонтаж" до Дніпровської митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

20.01.2021 Київське дочірнє підприємство "НМУ "Електропівденмонтаж" (далі - позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень, а саме просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 03.11.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання (вид 0, на суму 1223704,67 грн, з них за штрафними санкціями 244740,93 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 03.11.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 0, на суму 244740,93 грн, з них за штрафними санкціями 48948,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка дотримання Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" законодавства України з питань митної справи в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338. Внаслідок проведеної перевірки встановлено порушення позивачем митного та податкового законодавства, а саме: у частині заниження податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету щодо сплати ввізного мита та податку на додану вартість із ввезеного на митну територію України товару. За результатами проведеної перевірки складено відповідний акт, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 03.11.2020 №2 та №2. Позивач не погоджується із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх безпідставними та такими, що прийняті без урахування всіх фактичних обставин справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/396/21, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 16.02.2021 /а.с. 37/.

16.02.2021 до суду надано відзив. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що станом на момент прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 03.11.2020 №2 та №2, за наслідками перевірки дотримання Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338, у контролюючого органу було відсутнє документальне підтвердження преференційного походження комплектного об`єкту, ввезеного Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" на митну територію України. При цьому, сертифікати EUR. 1, що були подані позивачем під час митного оформлення складових комплектного об`єкту за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338, анульовані уповноваженим органом Республіки Болгарія. Враховуючи зазначене, за доводами відповідача, Дніпровською митницею Держмитслужби правомірно прийняті спірні податкові повідомлення - рішення /а.с. 41-87/.

Протокольною ухвалою суду від 16.02.2021 підготовче засідання відкладено до 10.03.2021 з огляду на задоволення клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання /а.с. 89/.

05.03.2021 до суду надано відповідь на відзив, у якій позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві /а.с. 92-94/.

10.03.2021 підготовче засідання не відбулося з огляду на перебування судді у відрядженні. Підготовче засідання відкладено до 29.03.2021 /95-96/.

Протокольною ухвалою суду від 29.03.2021 підготовче засідання відкладено на 14.04.2021 з огляду на задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи /а.с. 99/.

Протокольною ухвалою суду від 14.04.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.04.2021 з огляду на необхідність надання додаткових доказів у справі /а.с. 105/.

16.04.2021 та 21.04.2021 представником відповідача надані додаткові докази у справі /а.с. 108-120, 125-126/.

20.04.2021 та 28.05.2021 представником позивача надані додаткові пояснення та докази у справі /а.с. 121-123, 128-130/.

21.04.2021 підготовче засідання у справі не відбулося з огляду на перебування судді на лікарняному. Підготовче засідання відкладено на 02.06.2021 /95-96/.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 30.06.2021 /а.с. 131/.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на положення частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення адміністративної справи здійснено судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 29.09.2020 по 02.10.2020 посадовими особами Дніпровської митниці Держмитслужби на підставі наказу Дніпровської митниці Держмитслужби від 23.09.2020 №270 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338, про що складено акт перевірки від 15.10.2020 №035/20/7.5-19/25656015 /а.с. 11-25/.

Актом перевірки від 15.10.2020 №035/20/7.5-19/25656015 встановлені порушення Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж": частини третьої статті 44, пункту 2 частини третьої статті 75, частин першої та восьмої статті 257, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266, частини п`ятої статті 280 Митного кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, від 12.10.2018 № UA806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 № UA806020/2018/213338 на загальну суму 978963,74 грн; пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UІА806020/2018/213338 на загальну суму 195792,75 грн /а.с. 24/.

На підставі акта перевірки від 15.10.2020 №035/20/7.5-19/25656015 Дніпровською митницею Держмитслужби прийняті податкові повідомлення-рішення: від 03.11.2020 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання (вид 0, на суму 1223704,67 грн, з них за штрафними санкціями 244740,93 грн; та від 03.11.2020 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 0, на суму 244740,93 грн, з них за штрафними санкціями 48948,18 грн /а.с. 7, 9/.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 03.11.2020 №2 та №2, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виключно законами України визначаються, зокрема, засади зовнішніх зносин, зовнішньоекономічної діяльності, митної справи (пункт 9 частини першої статті 92 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 7 Митного кодексу України (далі МКУ) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Згідно з частиною першою статті 8 МКУ митна справа здійснюється на основі принципів: 1) виключної юрисдикції України на її митній території; 2) виключних повноважень митних органів України щодо здійснення митної справи; 3) законності та презумпції невинуватості; 4) єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України; 5) спрощення законної торгівлі; 6) визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; 7) додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; 8) заохочення доброчесності; 9) гласності та прозорості; 10) відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Частиною першою статті 270 МКУ передбачено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачає стаття 271 МКУ, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В Україні застосовуються такі види мита: 1) ввізне мито; 2) вивізне мито; 3) сезонне мито; 4) особливі види мита: спеціальне, антидемпінгове, компенсаційне, додатковий імпортний збір.

Відповідно до статті 272 МКУ ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Згідно зі статтею 280 МКУ в Україні застосовуються такі види ставок мита: 1) адвалорна - у відсотках до встановленої статтею 279 МКУ бази оподаткування; 2) специфічна - у грошовому розмірі на одиницю бази оподаткування, встановлену статтею 279 МКУ; 3) комбінована, що складається з адвалорної та специфічної ставок мита.

Частинами четвертою та п`ятою статті 280 МКУ визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до частини першої статті 281 МКУ допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

За змістом пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МКУ, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для застосування пільгової ставки ввізного мита є підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами першою-третьою статті 36 МКУ країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до частин першої, третьої статті 43 МКУ документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Згідно з частинами першою, третьою статті 44 МКУ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

У разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", "Про зовнішньоекономічну діяльність";

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Перевірка походження товарів з країн Європейського Союзу (далі - ЄС) здійснюється відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованою згідно із Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі Угода про асоціацію між Україною та ЄС).

Згідно із Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII "Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження" ВРУ постановила приєднатися до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі Регіональна конвенція), яка набрала чинності для України 01.02.2018.

Відповідно до статті 15 Розділу V "Підтвердження походження" Доповнення І "Визначення поняття "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Регіональної конвенції (далі - Доповнення І) товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація, надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV а і b.

Пунктами 1, 3, 7 статті 16 Доповнення І передбачена процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а саме: сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цієї Конвенції. Для цих цілей вони мають право вимагати будь - яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони, зокрема, повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Відповідно до частин першої - третьої статті 45 МКУ у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію.

До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

Також стаття 32 (перевірка підтверджень походження) Розділу VI "Домовленість про адміністративне співробітництво" Доповнення І передбачає: подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь - яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Згідно з частиною першою статті 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як передбачає стаття 278 МКУ, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

В акті перевірки від 15.10.2020 №035/20/7.5-19/25656015 відображені, зокрема, наступні обставини: у зоні діяльності Полтавської митниці ДФС позивачем здійснено митне оформлення в митному режимі імпорту товару - комплектний об`єкт "трансформатор силовий із рідким діелектриком (поставляється без мастила), потужністю 40000 кВа, 3Рh, 50Нz, 32/40 МVА, 158/38,5/6,6 кV, ONAF/ONAN, серійний №113501, виробник "HYUNDAI HEAVY INDUSTRIES CO., BULGARIA", призначений для встановлення на території електроенергетичних об`єктів" (далі - комплектний об`єкт), який класифіковано за кодом згідно з УКТ ЗЕД , відповідно до попереднього рішення про класифікацію та кодування товару згідно з УКТ ЗЕД від 10.10.2018 № ПРК-КО-806-0017-18.

Складові комплектного об`єкту оформлено за митними деклараціями від 12.10.2018 №UА806020/2018/211513, від 12.10.2018 №UІА806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UІА806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UІА806020/2018/213338. Заявлена країна походження складових комплектного об`єкту Республіка Болгарія; відправник/експортер "HYUNDAI HEAVY INDUSTRIES CO., BULGARIA" (41 ROJEN BLVD, 1271 SOFIA, BULGARIA); країна відправлення: Республіка Болгарія; застосовано преференційний режим оподаткування (сплачено ввізне мито за пільговою ставкою ввізного мита - 2,5%) із наданням для підтвердження преференційного походження складових комплектного об`єкту Сертифікатів EUR.1, виданих митними органами Республіки Болгарії, а саме:

сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 05.10.2018 №А надано за митною декларацією від 12.10.2018 № UA806020/2018/211513 для митного оформлення складових комплектного об`єкту: "Radiators (радіатори) - 3 шт; Radiators (радіатори) - 3 шт; Radiators (радіатори) - 3 шт; Radiators (радіатори) - 2 шт", загальною вартістю - 33000, 00 євро (за курсом НБУ на 12.10.2018 - 1068938,67 грн), визначеною митною вартістю - 1102952,56 грн;

сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.10.2018 №А надано за митною декларацією від 12.10.2018 № UА806020/2018/211540 для митного оформлення складових комплектного об`єкту: "Pipelines (трубопровід) - 1 компл.; Radiators (радіатори) - З шт; Protection and control devices (пристрій захисту та керування) - 1 компл.; Oil conduits (мастилопроводи) - 1 компл.; Fans (вентилятори) - 3 шт; Fans (вентилятори) - 3 шт", загальною вартістю - 49500, 00 євро (за курсом НБУ на 12.10.2018 - 1603408,01 грн), визначеною митною вартістю - 1638224,68 грн;

сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.10.2018 №А надано за митною декларацією від 12.10.2018 №UА806020/2018/211560 для митного оформлення складових комплектного об`єкту: "Stands (стійка) - 2 шт; Carriages (каретки) - 2 шт; Carriages (каретки) - 2 шт; MV and MV-N (вводи СН та нейтралі СН) - 4шт; LV bushings (вводи НН) - 3 шт; HV-N bushings (ввод нейтралі ВН) - 1 шт; HV bushings (вводи ВН) - 2шт; HV (вводи ВН) - 1 шт; HV turret (турель ВН) - 3 шт; Mounting gaskets (монтажні прокладки) - 1 компл.", загальною вартістю - 49500,00 євро (за курсом НБУ на 12.10.2018 - 1603408,01 грн), визначеною митною вартістю - 1637421,90 грн;

сертифікат з перевезення товару форми ЕUR. 1 від 13.11.2018 №А надано за митною декларацією від 22.11.2018 №UА806020/2018/213338 для митного оформлення складових комплектного об`єкту: "Transformer body (корпус трансформатора) - 1 шт", загальною вартістю - 264236,00 євро (за курсом НБУ на 22.11.2018 - 8373211,04 грн), визначеною митною вартістю - 8674250,66 грн.

Згідно з графою 36 митних декларацій від 12.10.2018 № UА806020/2018/211513, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211560, від 22.11.2018 № UА806020/2018/213338 при митному оформленні складових комплектного об`єкту застосовано пільгу зі сплати мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання за кодом 410 "Товари, що ввозяться в України та походять з країн ЄС [Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит.)...]" відповідно до Угоди про асоціацію. Одержувачем та одночасно особою, відповідальною за фінансове врегулювання, за вищезазначеними митними деклараціями виступає позивач.

Водночас, документальною невиїзною перевіркою дотримання Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" законодавства України з питань митної справи в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338 встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться у програмно-інформаційному комплексі Автоматизованої системи митного оформлення, при здійсненні митного оформлення складових комплектного об`єкту за митними деклараціями від 12.10.2018 № UА806020/2018/211513, від 12.10.2018 №UІА806020/2018/211540, від 12.10.2018 № UІА806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UІА806020/2018/213338 єдине підтвердження походження комплектного об`єкту Київського дочірнього підприємства "НМУ "Електропівденмонтаж" до Полтавської митниці ДФС не надавало, а саме: серед поданих Полтавській митниці ДФС документів для проведення митних формальностей та митного оформлення складових комплектного об`єкта відсутнє єдине підтвердження походження ввезеного позивачем комплектного об`єкту. За доводами контролюючого органу в акті перевірки, відповідно до вимог статті 26 "Імпортування частинами" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію щодо обов`язку імпортера товару, що імпортується частинами на його запит і на умовах, указаних митними органами країни імпорту, розібраним чи незібраним в розумінні Загального правила 2(а) Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що підпадають під дію Розділів XVI і XVII або позицій 7308 і 9406 Гармонізованої системи опису та кодування товарів, єдине підтвердження походження комплектного об`єкту після звезення першої частини комплектного об`єкту позивачем до Полтавської митниці ДФС не надано.

У зв`язку з вищевикладеним, згідно зі статтею 45 Митного кодексу України та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 №1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару", Полтавська митниця ДФС звернулася до Державної фіскальної служби України листом від 31.05.2019 №912/8/16-70-19-02 (вх. ДФС №112519/7 від 31.05.2019) стосовно направлення запиту митним органам Республіки Болгарії з метою перевірки сертифікатів EUR.1, поданих позивачем разом з митними деклараціями від 12.10.2018 №UА806020/2018/211513, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UА806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UА806020/2018/213338, щодо їх автентичності та відповідності вимогам правил визначення концепції "походження товарів" Протоколу №1 до Угоди про асоціацію /а.с. 117-118/.

Згідно з листом від 17.06.2020 № 16-3/16-01-01/7.5/1347 Державна митна служба України у відповідь на звернення Полтавської митниці ДФС від 31.05.2019 направила лист уповноваженого органу Республіки Болгарії від 11.03.2020 № 31-78999, яким було проінформовано, що згідно зі статтею 25 Доповнення І до Регіональної конвенції вищевказані сертифікати з перевезення товару EUR.1 були анульовані; також повідомлено, що після їх анульовання видано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 17.02.2020 № 2, згодом /а.с. 119/.

За твердженням відповідача, офіційна відповідь уповноваженого органу Республіки Болгарія від 11.03.2020 №32-78333 (вх. Держмитслужби №15729/11 від 12.06.2020) не містить інформації для визначення справжнього походження комплектного об`єкту ввезеного позивачем.

Згідно зі статтею 26 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованою згідно із Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода про асоціацію між Україною та ЄС), положення Глави 1 застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Протоколу І (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу.

Водночас суд зазначає, що позивачем при здійсненні митного оформлення складових комплектного об`єкту за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, №UA806020/2018/211540, №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 №UA806020/2018/213338 надані сертифікати з перевезення товару від 05.10.2018 EUR.1 №А, від 08.10.2018 EUR.1 №А, EUR.1 № А , від 13.11.2018 № А /а.с. 63, 66, 70, 74/. Ці сертифікати були прийняті митними органами України при імпортуванні товару, відсутні зауваження до змісту та форми наданих документів. При цьому, форма сертифікатів відповідає Додатку ІІІ (зразок застосування сертифіката з перевезення товару EUR.1)

При цьому, кожен з вищенаведених сертифікатів з перевезення товару безпосередньо визначає країну походження складової частини комплектного об`єкту Болгарія, яка й була зазначена Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж". Отже, придбаний позивачем товар походить з країни ЄС Республіки Болгарії, наведене не спростовано відповідачем.

Враховуючи зазначене, на момент здійснення ввезення комплектного об`єкту Київським дочірнім підприємством "НМУ "Електропівденмонтаж" дотримана умова для застосування тарифної преференції за кодом "410", ввезений позивачем на митну територію України товар має підтвердження походження з країн Європейського Союзу відповідно до Протоколу І.

Водночас, суд зазначає, що є безпідставним посилання відповідача на положення Рішення №1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 про заміну Протоколу I "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, яке застосовується з 01.01.2019, тобто після ввезення товару на територію України, та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин на момент їх виникнення.

Щодо листа уповноваженого органу Республіки Болгарія від 11.03.2020 №32-78333, яким повідомлено контролюючий орган про анулювання спірних сертифікатів, суд зазначає наступне.

Листом від 11.03.2020 № 32-78333 підтверджено факт видачі митними органами Республіки Болгарія сертифікатів від 05.10.2018 EUR.1 №А, від 08.10.2018 EUR.1 №А, EUR.1 № А , від 13.11.2018 №А.

У подальшому, 17.02.2020 виданий сертифікат EUR.1 №И замість сертифікатів від 05.10.2018 EUR.1 №А, від 08.10.2018 EUR.1 №А, EUR.1 № А , від 13.11.2018 №А.

Отже, здійснення ануляції сертифікатів не пов`язано із зазначенням у них недостовірних відомостей, а полягає в заміні значної кількості сертифікатів одним сертифікатом, у якому наявна інформація, зазначена у попередній сертифікатах.

Крім того, враховуючи, що ануляція була здійснена у лютому 2020 року, на момент ввезення товару (жовтень-листопад 2018 року) сертифікати від 05.10.2018 EUR.1 №А, від 08.10.2018 EUR.1 №А, EUR.1 № А , від 13.11.2018 №А були дійсними та належним чином оформленими відповідно до положень Протоколу 1, що створило правомірну умову для застосування преференційного режиму.

Суд також звертає увагу на те, що уповноважений орган Республіки Болгарія у своєму листі надав виключно відповідь стосовно сертифікатів від 05.10.2018 EUR.1 №А , від 08.10.2018 EUR.1 №А, EUR.1 №А, від 13.11.2018 №А. Достовірність відомостей, що містяться у цих сертифікатах, не була спростована уповноваженим органом Республіки Болгарії. Уповноважений орган Республіки Болгарії не надав заперечення щодо походження комплектного об`єкту, ввезеного позивачем, з відповідної країни.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у суб`єкта владних повноважень не було достатньо правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань зі сплати ввізного мита та зі сплати податку на додану вартість за митними деклараціями від 12.10.2018 №UA806020/2018/211513, від 12.10.2018 № UA806020/2018/211540, від 12.10.2018 №UA806020/2018/211560, від 22.11.2018 № UA806020/2018/213338 під час ввезення товарів на митну територію України, з огляду на що прийняті за наслідками перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 03.11.2020 №2 та №2 слід визнати протиправними та скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Київського дочірнього підприємства "НМУ "Електропівденмонтаж" (провул. Спортивний, 4В, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 03.11.2020 №2 та №2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) на користь Київського дочірнього підприємства "НМУ "Електропівденмонтаж" (пров. Спортивний, 4В, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 22026 (двадцять дві тисячі двадцять шість) грн 68 (шістдесят вісім) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна