Справа № 400/4448/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/4448/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Яковлєва О. В.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за його адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати пункт 15 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.08.2019 року №112;

- зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував пункт 15 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.08.2019 року №112 та зобов`язав Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим Міністерство оборони України, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

07 липня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Обґрунтовуючи дане клопотання, позивач вказує на те, що Велика Палата Конституційного Суду України ухвалою від 25 травня 2021 року подовжила строк постановлення Другою колегією суддів Першого сенату Конституційного Суду України ухвали про відкриття або про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Оскільки обґрунтування позову обумовлено вказаною нормою, позивач вважає, що наявні підстави для зупинення провадження на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України, а саме: до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається в порядку конституційного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи, колегія суддів вважає, що клопотання про зупинення провадження задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За приписами частин першої та другої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За такого правового регулювання закони, інші правові акти або їхні окремі положення втрачають чинність у визначений Конституційним Судом України день, але не раніше дня ухвалення ним рішення. Виключенням із цього правила може бути надання нормі права ретроактивної дії у випадках пом`якшення або скасування юридичної відповідальності фізичної особи.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акта, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи (мають зворотню дію). В інших випадках визнання неконституційним закону чи іншого акта не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Так, у спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, пов`язаних із реалізацією Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зупинення провадження в адміністративних справах до розгляду Конституційним Судом України питання щодо конституційності положень вказаного Закону може бути визнано доцільним за умов дійсної пов`язаності потенційного результату розгляду цього питання із фактичними обставинами адміністративної справи та належного обґрунтування судом необхідності такого зупинення.

Водночас, вирішуючи клопотання ОСОБА_1 щодо зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції встановив відсутність зв`язку між очікуваним рішенням Конституційного Суду України за наслідками розгляду вказаного конституційного подання і предметом цього спору.

Позивач, у свою чергу, не конкретизував, в чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи без попереднього вирішення органом конституційної юрисдикції зазначеного подання.

Фактично, підставою для зупинення провадження, на думку ОСОБА_1 , є посилання на п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» й конституційність його положень розглядається Конституційним Судом України.

Однак, у чому полягає потреба зупинення провадження та її взаємозв`язок зі спірними правовідносинами, позивачем не обґрунтовано.

Слід також зазначити, що, у разі визнання Конституційним Судом України норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» неконституційною, відповідне рішення Конституційного Суду не буде розповсюджуватися на правовідносини, які виникли до його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 236, 321 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за його адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя О. В. Яковлєв