Справа № 580/2266/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року справа № 580/2266/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2004/23000901 від 15.03.2021.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в оскарженому рішенні зазначений контролюючий орган, що склав рішення - ГУ ДПС у Черкаській області (М.ВАТУТІНЕ) та зазначені реквізити даного органу - адресу: АДРЕСА_1 і саме рішення підписане керівником ГУ ДПС у Черкаській області (М.ВАТУТІНЕ) Т. Харьковська.

Позивач зазначає, що такого контролюючого органу - ГУ ДПС у Черкаській області (М.ВАТУТІНЕ) немає, як і немає посади керівника ГУ ДПС у Черкаській області (М.ВАТУТІНЕ).

Отже, рішення складене неіснуючим контролюючим органом та підписане особою, посад зазначена у неіснуючому контролюючому органі не відповідає встановленій формі відповідних вимог ПКУ та відповідно до вимог порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015.

Крім того, у вказаному вище у податковому повідомленні-рішенні зазначено, що рішення складено на підставі матеріалів перевірки Звенигородського відділу поліції ГУПН у Черкаській області від 15.02.2021 №1230/53/04/06-2021/57/01-2020 (вх. Від 15.02.2021 №2486/5/61) без здійснення перевірки самим контролюючим податковим органом та без належно оформленого за результатами перевірки акту.

На підставі наведеного позивач вважає, що оскаржене рішення підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов проти його задоволення заперечив, мотивуючи свою позицію тим, що на виконання постанови Верховної Ради України № 2796/4 від 06.09.2005 року «Про дитячу безпритульність в Україні та шляхи її подолання», ст. 5 Закону України «Про органи та служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх» працівниками сектору ювенальної превенції Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області проводяться профілактичні заходи по перевірці місць збуту алкогольних та тютюнових виробів з метою виявлення фактів продажу алкогольних напоїв неповнолітнім.

04.02.2021 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та задокументовано факт продажу алкогольних напоїв, а саме пляшки пива «Арсенал» продавцем гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає: АДРЕСА_3 ), неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (мешкає: АДРЕСА_4 ). Під час здійснення вищевказаного продажу слабоалкогольного напою, продавець гр. ОСОБА_2 надала фіскальний чек, що являється підтвердження придбання неповнолітнім алкоголю. Вищевказаними діями, остання вчинила адміністративне правопорушення згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП.

На гр. ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 156 КУпАП (серії ВАБ №271168 від 04.02.2021).

Істотними доказам продажу алкогольного виробу неповнолітній особі є пояснення понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , які засвідчили факт продажу продавцем алкогольного напою неповнолітній особі.

Факт продажу пива «Арсенал» підтверджується розрахунковим документом від 04.02.2021 року № .

На підставі отриманих документів від Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області, контролюючим органом ГУ ДПС у Черкаській області було сформовано податкове повідомлення-рішення №2004/23000901 від 15.03.2021 р. на суму 6 800 грн., за зазначене правопорушення.

На підставі наведеного просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

У відповіді на відзив позивач вказав, що до викладеного у відзив відповідачем потрібно ставитись критично та не брати до уваги, оскільки:

- у пояснених ОСОБА_2 вказує, що не погоджується з викладеним у протоколі та зазначає, що її не пред`явлено чеку на купівлю пива ОСОБА_3 , крім того їй не було надано можливості скористатись правовою допомогою, в протоколі вона теж зазначила, що не погоджується з протоколом, що їй не роз`яснено її права, не надано можливості скористатись правовою допомогою юриста і не пред`явлено чека. Пояснення ОСОБА_2 складала власноручно;

- пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , складені однією особою, оскільки почерк у поясненнях однаковий та пояснення схожі між собою, в кожному з поясненні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зазначено дату народження ОСОБА_3 , що є дуже дивним для зовсім незнайомих між собою осіб, що означає, що пояснення спеціально сфабриковано працівниками поліції;

- в поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не зазначено, що ці особи особисто бачили, як ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 , а зазначено, що їх було запрошено в якості понятих після реалізації пива о 18.30;

- в поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що він вказав на касу, де лежав фіскальний чек, але факт що цей чек був виданий саме йому не встановлений жодними доказами. На касах в магазинах досить часто лежать чеки, які покупні не забирають і, якщо пошукати, то можна знайти чек не тільки на пиво, а й на тютюнові вироби, горілку тощо.

- протокол складено працівниками поліції, які не бачили чи дійсно вчинене правопорушення, чи дійсно ОСОБА_3 купував пиво, чи купував у магазині ОСОБА_7 , чи купував у цього продавця, чи купував саме він, а не попросив когось із своїх повнолітніх знайомих, тобто доказів вчинення правопорушення немає;

- в поясненнях та в протоколі зазначено час здійснення правопорушення 18.00 год, але в наданому чеку час продажу не зазначений, тож в якості доказу правопорушення такий чек брати не можна, оскільки він не несе ніякої доказової бази.

Вказані вище надані відповідачем докази отримані з порушенням законодавства, що на думку позивача вказує про відсутність факту порушення.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивачу видано ліцензію №2002242 від 21.08.2020 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_2 . Термін дії ліцензії з 21.08.2020 по 21.08.2021.

05 травня 2020 року працівниками Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області складено протокол про адміністративне правопорушення №271168 відносно продавця ОСОБА_2 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП. Згідно вказаного протоколу, продавець ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині Квіточка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , продала особі, якій не виповнилось 18 років, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , пляшки пива «Арсенал».

Отримавши матеріали від правоохоронних органів, Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення рішення №2004/23000901 від 15.03.2021, яким за порушення п. 2 ч. 1 ст. 15-3 на підставі ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до позивача застосовано штраф у розмірі 6800 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду.

Перевіряючи правомірність нарахування штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України ), контролюючі органи, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно з пунктом 2 частини першої, частин четвертої та п`ятої статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов`язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Таким чином, заборона продажу тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років та наділення продавця правом отримувати у покупця документи, які підтверджують його вік, спонукає суб`єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж, у зв`язку з цим, забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб`єкта господарювання від відповідальності.

Частиною першою статті 17 Закону №481/95-ВР визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

При цьому, Закон №481/95-ВР не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалізатор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітній особі, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №819/733/16.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 (далі - Порядок №790). За приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів є самостійно підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР.

Відповідно до пояснень неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібраних під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, останній близько 18 год. 00 хв. зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , і без будь-яких перешкод придбав 0,5 л. пива «Арсенал» за ціною 17 грн. 20 коп. Під час здійснення купівлі алкоголю продавець запитала скільки йому років та не попросила документів, які засвідчують його вік. Неповнолітній надав продавцю купюру номіналом 20 грн., а продавець надала решту, після чого він взяв пиво, решту та вийшов з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де його зупинили працівники поліції і запитали де він придбав алкоголь і скільки йому років, після чого розповів де придбав пиво та вказав на продавця, яка здійснила продаж та на фіскальний чек, який лежав на касі. Дані випадки купівлі алкоголю та тютюну неодноразові, тобто ОСОБА_3 вказав, що постійно в даному магазині купує ці вироби і в нього жодного разу ніхто не запитував документи, які засвідчують його вік.

Свідок ОСОБА_4 у своїх поясненнях вказав, що був запрошений працівниками поліції стосовно засвідчення факту продажу неповнолітній особі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 алкоголю, а саме: пива «Арсенал». Продавець ОСОБА_2 від підпису в адмін. матеріалах відмовилась, але через деякий час згодилась. Фіскальний чек був наявний. В присутності свідка адмін протокол зачитаний вголос та наявний фіскальний чек приєднаний до матеріалів. Громадянка ОСОБА_2 конкретних пояснень не надавала, поводила себе незрозуміло. Працівники поліції не створювали перешкод щодо надання консультації будь-ким, в тому числі юристом.

Аналогічні пояснення надані свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Твердження позивача, що наведені особи не бачили факту продажу пива ОСОБА_3 , суд оцінює критично, оскільки свідчення зазначених свідків зібрані не для підтвердження факту продажу пива, а для засвідчення подій, які відбувались під час оформлення адміністративних матеріалів працівниками правоохоронних органів.

Також недоречними є посилання позивача на оформлення матеріалів однією особою, оскільки пояснення свідків містять застереження, що вони заповнені зі слів свідків вірно, ними прочитані та підписані.

Незгода з протоколом продавця ОСОБА_2 не спростовує вищенаведених фактичних обставин події.

Отже, факт продажу алкогольного напою пива 0,5 л. «Арсенал», яке коштує 17 грн. 20 коп. неповнолітньому ОСОБА_3 продавцем магазину ОСОБА_2 за адресою: , АДРЕСА_2 , в якому позивач здійснює господарську діяльність, підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення, а й поясненнями неповнолітньої особи та фіскальним чеком №167572 від 04.02.2021.

Враховуючи те, що на момент реалізації алкогольного напою ОСОБА_3 виповнилось лише 17 років, то у продавця мав виникнути сумнів щодо його віку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що факт продажу алкогольного напою неповнолітній особі є встановленим, та таким, що не підлягає доказуванню.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку податковий орган правомірно притягнув позивача до відповідальності за порушення вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР наклавши штраф у розмірі 6800 грн.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сплачену суму судових витрат залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» та п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко