Справа № 640/16357/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.,

суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року

у справі № 640/16357/20 (розглянуту у спрощеному позовному провадженні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у розрахуванні коефіцієнту заробітку для пенсії ОСОБА_1 з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві розрахувати коефіцієнт заробітку для пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000, відповідно довідки №06/835 від 29.03.1991.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має право для розрахунку коефіцієнту заробітку з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000, а тому ним було подано до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про перерахунок пенсії з урахуванням відповідного коефіцієнту. Проте, листом від 22.04.2020 відповідач повідомив позивача, що розмір його пенсії обрахований відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія за бажанням осіб може призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Відповідно до довідки від 29.03.1991 позивач отримував заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 1987 року по 1988 рік. Апелянт вважає, що він має право для розрахунку коефіцієнту заробітку з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

На адресу апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог законодавства. Відповідач наголошував на тому, що механізм розрахунку пенсії з урахуванням заробітної плати лише за один рік чинним законодавством не передбачений.

Відповідно до положень ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.ст. 315, 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2019 у справі № 640/3365/19 зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням заробітної плати за 12 місяців роботи на території радіоактивного забруднення за період з 01.03.1987 по 28.02.1988 відповідно до довідки №06/835 від 29.03.1991 починаючи з 01.01.2019.

31.03.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України у в м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 щодо виконання рішення суду по справі №640/3365/19, а також надання інформації щодо обчислення його пенсії з урахуванням заробітної плати після 2000 року.

Листом ГУ ПФУ України у в м. Києві від 22.04.2020 представника позивача було повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої станом на 01.01.2019 становив 8396,13 грн., а з 01.04.2020 становить 9679,71 грн. та з посиланням на приписи Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що механізм розрахунку пенсії з урахуванням заробітної плати лише за один рік чинним законодавством не передбачений.

Позивач, вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у розрахуванні коефіцієнту заробітку для пенсії ОСОБА_1 з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачений механізм розрахунку пенсії з урахуванням заробітної плати лише за один рік, а тому позовні вимоги щодо розрахунку коефіцієнту заробітку для пенсії з урахуванням тільки заробітної плати до 01.07.2000 не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з вимогами ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У разі обчислення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати за 1 рік (12 місяців) з 01.03.1986 року по 31.07.1987 фактично ґрунтується на тому, що це призведе до значного зменшення розміру пенсії позивача, колегія суддів вважає такі доводи пенсійного органу обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (набрав чинності з 01.01.2004), визначає, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П - Зп х Кс. де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше (тобто до 01.01.2004), а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, то діяли на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 15.04.2003 № 544 та від 20.11.2003 № 1783 максимальний розмір трудових пенсій за віком становить 168 грн. (за списком № 1 - 224 грн.)

Тобто, розмір пенсії складається з двох складових:

- за період трудового стажу до 01.01.2004 та враховуючи заробітну плату за період з 01.03.1987 по 28.02.1988 пенсія розраховується у відповідності до раніше діючого законодавства, а саме Закону України «Про пенсійне забезпечення», та обмежується розміром 224 грн.

- за період трудового стажу з 01.01.2004 та враховуючи заробітну плату на умовах ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія розраховується у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До того ж, позивачем і не заперечується, що у разі обчислення пенсії позивача за двоскладовою формулою, розмір пенсії буде меншим ніж розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності у діях відповідача порушень прав ОСОБА_1 .

Крім того, обставини щодо врахування заробітної плати відповідно до довідки №06/835 від 29.03.1991 вже були встановлені судом рішенням у справі №640/3365/19, а тому не підлягають дослідженню в межах даних правовідносин.

Частиною 4 ст. 77 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Посилання апелянта на правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 по справі № 185/3101/17 та від 07.07.2015 по справі № 754/12702/14-а не може братися колегією суддів до уваги, так як позивач помилково вважає, що у вказаних справах розглядався аналогічний спір.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк