Справа № 140/14699/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/14699/20 пров. № А/857/9844/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Довгополова О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року (головуючого судді Плахтій Н.Б. ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження в м. Луцьк) у справі №140/14699/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Луцьксантехмонтаж №536» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Луцьксантехмонтаж №536» 07.10.2020 звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків ДПС в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.07.2020 №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що порушено встановлені терміни в частині реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ 2100340,67 грн., виписаних у грудні 2019 року.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №140/14699/20 та ухвалою суду від 17.06.2021 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Офісом великих платників податків ДПС проведено перевірку дотримання ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), за результатами якої складено акт від 12.06.2020 №409/28-10-52-10/30248307 (а.с.7-9).

Згідно з висновками акту перевірки від 12.06.2020 №409/28-10-52-10/30248307 ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме: податкові накладні №8 від 02.12.2019 на суму ПДВ 249965,86 грн. та №9 від 02.12.2019 на суму ПДВ 1850374,81 грн. зареєстровані в ЄРПН 03.01.2020.

На вказаний акт перевірки позивач подав заперечення від 30.06.2020, за результатами розгляду яких Офіс великих платників податків ДПС листом від 09.07.2020 №24259/28-10-52-10 повідомив ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» про те, що встановлені перевіркою порушення, які відображені у висновку акту перевірки від 12.06.2020 №409/28-10-52-10/30248307 є правомірними, а заперечення позивача по даних порушеннях є необґрунтованими (а.с.10-11).

На підставі висновків акту перевірки від 12.06.2020 №409/28-10-52-10/30248307 відповідачем 10.07.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення № (а.с.12), яким за затримку реєстрації податкових накладних до позивача застосовано штраф в сумі 210034,07 грн.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 24.07.2020 №383 до ДПС України (а.с.14-15), яка рішенням про результати розгляду скарги від 29.09.2020 №28993/6/99-00-06-02-05-06 залишила скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 10.07.2020 № без змін (а.с.16-17).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Отже, з наведеного слідує, що предметом камеральної перевірки охоплюються питання своєчасності сплати податкових зобов`язань. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За правилами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Аналізуючи вищенаведені приписи ПК України, слід дійти висновку про те, що продавець товарів/послуг несе обов`язок в разі постачання товарів/послуг скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН у визначені терміни. При цьому контроль за дотриманням строків подачі податкових накладних платниками податку здійснює контролюючий орган відповідно до норм податкового законодавства.

Допущення платником податку податкового правопорушення щодо недотримання граничного строку реєстрації податкових накладних має наслідком застосування відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості пропущених днів реєстрації.

Водночас відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вищенаведені приписи дають підстави для висновку про те, що саме протиправність дії/бездіяльності є обов`язковою умовою для визнання такої дії/бездіяльності правопорушенням та, як наслідок, застосування відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкових накладних, передбачених статтею 120-1 ПК України, можливе лише за наявності його вини у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи, ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» було складено податкові накладні від 02.12.2019 №8 та №9, які подавались на реєстрацію в ЄРПН 30.12.2019, 31.12.2019 та були зареєстровані 03.01.2020, що підтверджується протоколами руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій, наданими ФОП ОСОБА_1 , яка відповідно до договору постачання комп`ютерних програм №МЕ-0157, укладеного із ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» 02.08.2019, здійснює постачання примірників комп`ютерних програм для подачі звітності з постачанням пакетів оновлень (компонентів) до комп`ютерних програм для подачі звітності (програми «М.Е.Doc» Модуль «М.Е.Doc Звітність», «М.Е.Doc» Модуль «Облік ПДВ») (а.с.18-24).

Як зазначив позивач, у вказаних вище податкових накладних допущена помилка, а саме - дату зазначено 02.12.2019 замість 20.12.2019.

З метою виправлення допущеної помилки у податковій накладній, податковим законодавством передбачено складання розрахунку коригування.

Так, відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Вказана норма дублюється положеннями пункту 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267 (далі - Порядок).

Зокрема, пунктом 21 даного Порядку передбачено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

При цьому, відповідно до затвердженої форми розрахунку коригування у графі 2 розрахунку зазначається причина коригування.

Таким чином, податковим законодавством передбачено право платника податків у разі виявлення помилки у раніше поданій податковій накладній подати розрахунок коригування та нову податкову накладну.

Водночас датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Так, з метою виправлення допущеної помилки позивачем подано на реєстрацію в ЄРПН розрахунки кількісних та вартісних показників від 20.12.2020 №10 та №11 до податкових накладних від 02.12.2019 №8 та №9 відповідно (а.с. 25, 27). При цьому згідно з даними розрахунками усі числові показники зазначені зі знаком «-».

Вказані розрахунки коригування зареєстровані в ЄРПН 13.01.2020 та 11.01.2020 відповідно, отже прийняті ДПС України без будь-яких зауважень, про що свідчать квитанції (а.с. 26, 28).

Крім того, ПрАТ «Луцьксантехмонтаж №536» складені та направлені на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 20.12.2020 №8 та №9 (а.с.29, 31), які повністю дублюють як кількісні, так і вартісні показники податкових накладних від 02.12.2019 №8 та №9, містять ідентичні суми щодо обсягів постачання та суми ПДВ, а також отримувачів (покупців) товарів (послуг) КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та підприємство «Нововолинськводоканал» ЖКО НМР, що в свою чергу підтверджується актом перевірки позивача, розрахунками коригування.

Вказані податкові накладні буди зареєстровані в ЄРПН 11.01.2020 та 10.01.2020 відповідно, тобто в межах строку, визначеного пунктом 201.10 статті 201 ПК України, про що свідчать квитанції (а.с.30, 32).

Водночас на підтвердження факту допущення помилки у даті складення податкових накладних від 02.12.2019 №8 та №9 позивачем надані виписки по рахунку(ах) 36, 63 за 2019 рік, у яких відображені акти звірки по контрагентах КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та підприємство «Нововолинськводоканал» ЖКО НМР, з яких слідує, що реалізація послуг на суми 1499795,16 грн. та 11102248,88 грн. відповідно, відбулась 20.12.2020, і саме на цю дату у позивача виник обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні.

Таким чином, з досліджених письмових доказів вбачається, що як податкові накладні від 02.12.2019 №8 та №9, так і податкові накладні від 20.12.2019 №8 та №9 складені та відображають єдині господарські операції. У зазначених податкових накладних та розрахунках коригування вказано ряд ідентифікуючих ознак, таких як опис (номенклатура) товарів/послуг, продавця, обсяги постачання, сума ПДВ.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки податкові накладні від 02.12.2019 №8 та №9 були подані позивачем на реєстрацію в ЄРПН помилково і така помилка була виправлена шляхом подання відповідних розрахунків коригування, тому факт реєстрації в ЄРПН помилкових податкових накладних з порушенням граничних строків, встановлених пунктом 201.20 статті 201 ПК України, не може бути підставою для застосування до позивача штрафу.

При цьому, як встановлено судом, податкові накладні від 20.12.2019 №8 та №9 зареєстровані в ЄРПН у встановлений податковим законодавством строк.

Крім того, суд зауважує, що в силу вимог пункту 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246), операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Отже, вказаною нормою Порядку передбачено, що операційний день для реєстрації податкових накладних триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години, однак якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Таким чином, подаючи 31.12.2019 на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 02.12.2019 №8 та №9, позивач дотримався вимог даного Порядку, а відповідач безпідставно здійснив реєстрацію вказаних накладних лише 03.01.2020.

У листі від 07.07.2020 №24134/10/28-10-52-10 Офіс великих платників податків ДПС повідомив позивача про те, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році» робочий день з понеділка 31 грудня 2019 року перенесено на суботу 28 грудня 2019 року, відтак 28.12.2019 було останнім робочим днем, протягом якого інформаційно-телекомунікаційні системи та електронні сервіси ДПС працювали у штатному режимі, про що розміщено оголошення на сайті ДПС України (а.с.55-56).

Однак суд зазначає, що перенесення операційного дня, що припадає на останній день місяця та є вихідним, святковим або неробочим днем (в даному випадку з 31.12.2019 на 28.12.2019), вимогами Порядку №1246 не передбачено, що суперечить пункту 3 даного Порядку та порушує право платника податків на своєчасну реєстрацію в ЄРПН податкових накладних.

Більше того, суд звертає увагу на ту обставину, що розпорядження Кабінету Міністрів України про перенесення робочих днів носять рекомендаційний характер, отже їх дотримання не є обов`язком контролюючого органу, в той час коли останній зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів, в тому числі і постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних».

Доводи відповідача про те, що долучені позивачем до матеріалів справи протоколи руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій не є належними доказами, що підтверджують дату та час подання накладних до ЄРПН, суд до уваги не бере, оскільки відповідачем під час розгляду справи не надано інших доказів, які б підтвердили ту обставину, що позивачем податкові накладні від 02.12.2019 №8 та №9 направлялись у інший, відмінний від 31.12.2019 день.

З огляду на те, що позивачем вжито всі залежні від нього дії щодо надання (надіслання) податкових накладних від 02.12.2019 №8 та №9 для реєстрації в ЄРПН у строк, встановлений статтею 201 ПК України, проте квитанцій про прийняття або неприйняття таких накладних ним не отримано, останні вважаються такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за вказаних обставин також відсутні.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №806/832/17, від 27.03.2018 у справі №825/2411/16, від 26.06.2018 у справі №806/2219/16, від 22.11.2018 у справі № 813/815/18, від 12.07.2019 у справі №0940/1600/18, від 03.04.2020 у справі №160/5380/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №140/14699/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

О.М. Довгополов