Справа № 753/7368/15-а
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/7368/15-а
У Х В А Л А

13 серпня 2021 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Сорочко Є.О., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, 3-тя особа: ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету частково протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року позов задоволено. Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Вимоги до апеляційної скарги, порядку та строків її подання встановлені статтями 295-297 КАС.

Апеляційна скарга не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно частини другої статті 186 КАС, у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного рішення, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Підпунктом 13 пункту 1 розділу VII КАС, у чинній редакції, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення прийняте 24.11.2015. При цьому, повний текст вказаного судового рішення направлявся ОСОБА_4 , роте конверт повернувся 08.01.2016 із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 як спадкоємицею ОСОБА_4 , подано 22.06.2021, тобто більш як через п`ять років після його прийняття.

При цьому, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В обґрунтування поданого клопотання скаржник посилається та не, що копію оскаржуваного рішення отримано нею 21.05.2021, а тому вона у строк до 22.06.2021 мала право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Проте, суд наголошує на тому, що з огляду на особливості правового регулювання порядку та строків оскарження судових рішень, які ухвалені до 15.12.2017, строк апеляційного оскарження складає десять, а не тридцять днів, про що зазначалося вище. Тому, з дати отримання копії оскаржуваного рішення ОСОБА_1 , десятиденний строк оскарження нею пропущено.

Окрім того, подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 визначає себе спадкоємцем ОСОБА_4 , якому, як зазначалося, направлявся повний текст судового рішення, проте конверт повернувся 08.01.2016 із відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому у строк до 18.01.2021 останній мав право подати апеляційну скарги, проте таким правом не скористався.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статі 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Також варто звернути увагу, що свідоцтво про право на спадщину отримане скаржником 29.01.2020, а звернення до суду мало місце лише у 2021 році. При цьому, скаржник не наводить жодних обставин, які перешкоджали їй звернутися до суду у найкоротший термін.

Беручи до уваги викладене, суд наголошує, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 зі значним пропуском строку апеляційного оскарження.

Частиною другою статті 6 КАС передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень не є абсолютним та може обмежуватись встановленими законом процесуальними строками. Підставою для поновлення таких строків можуть бути лише об`єктивні, непереборні обставини, які унеможливили оскарження рішення суду у визначений строк.

Таким чином, на переконання суду, у даному випадку скаржник домагається виключно повторного слухання справи і постановлення нового рішення, а не виправлення судових помилок. Наведене є порушенням принципу правової визначеності та остаточності рішення.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що вказані скаржником причини пропуску строку не є поважними, а тому наразі відсутні підстави для задоволення його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали скаржник має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі якщо недоліки апеляційної скарги не буде усунуто, вона буде повернута скаржнику.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 169, 295, 296, 298 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року залишити без руху.

Роз`яснити, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали скаржник має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Є.О. Сорочко