Справа № 380/10072/20
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року справа № 380/10072/20

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Рівненерудпром до Державної служби геології та надр України про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю Рівненерудпром (далі позивач, ТОВ Рівненерудпром) звернулося з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі відповідач, Держгеонадра), у якому з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просить визнати протиправною відмову Державної служби геології та надр України, викладену у листі Державної служби геології та надр України, від 30.06.2020 №9683/01/10-20, зобов`язати Держгеонадра видати позивачу спеціальний дозвіл на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр покладів бурштину на ділянці «Антонівка» у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої 09.03.2016 терміном на 5 років. Також просить зобов`язати Держгеонадра укласти з ТОВ Рівненерудпром угоду про користування надрами, а саме: покладів бурштину на ділянці "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої від 09.03.2016.

Ухвалою від 13.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 01.12.2020 провадження у справі відкрито, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.03.2016 ТОВ Рівненерудпром звернулося до відповідача із заявою на отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр покладів бурштину на ділянці «Антонівка» у Володимирецькому районі Рівненської області. До заяви додано всі передбачені законодавством документи. Оскільки, протягом встановленого законодавством 60-ти денного строку відповідач не повернув позивачу згаданий пакет документів та не надіслав жодних листів щодо невідповідності поданих документів чинному законодавству України, позивач вважає, що пакет документів, який подавався разом із заявою, так само як і сама заява щодо надання спеціального дозволу на користування надрами були прийняті Державною службою геології та надр України до розгляду. У даному випадку, днем спливу терміну для видачі позивачу спеціального дозволу на геологічне вивчення позивач вважає 08.05.2016 року. Проте, упродовж встановленого строку позивач не отримав спеціального дозволу на геологічне вивчення надр, або відмову у його видачі, що змусило останнього звернутися до суду з позовом про визнання протиправною відмови Державної служби геології та надр України, викладену у листі Державної служби геології та надр України, від 30.06.2020 №9683/01/10-20, відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615, та зобов`язання Державної служби геології та надр України видати ТОВ Рівненерудпром спеціальний дозвіл, як необхідний документ для забезпечення можливості реалізації права позивача на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр - покладів бурштину на ділянці "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області з підстав принципу мовчазної згоди.

Позивач вказує, що відповідачем порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами (надалі Порядок №615), оскільки протягом 60 днів після надходження заяви разом із відповідними документами відповідачем не прийнято жодного рішення. Всупереч вимогам закону відповідач у визначений строк, дозвіл на користування надрами не видав, матеріали позивачу не повернув, а тому така бездіяльність є протиправною.

Також позивач зазначає, що Законом України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності №2806-IV від 06.09.2005 року (надалі - Закон №2806-IV) закріплено принцип мовчазної згоди, що означає принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено. Оскільки, відповідачем не вказано жодних зауважень щодо необхідного обсягу та повноти інформації у наданих документах на отримання спеціального дозволу на користування надрами у встановлений законом строк, то відсутні законні підстави для їх повернення заявникові. Як наслідок, має бути виданий спеціальний дозвіл на користування надрами. Тобто, з урахуванням принципу мовчазної згоди, передбаченої Законом України №2806-IV, відповідач зобов`язаний видати позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами. З цією метою позивач скерував відповідачу лист від 25.05.2020 р. де зазначає про початок робіт з геологічного вивчення з ДПР ділянки « Аннтонівка» у Володимирецькому районі Рівненської області. Крім цього просить роз`яснити чи потрібні для цього будь які додаткові документи, якщо так то просить терміново надати їх товариству. Листом від 30.06.2020 відповідач надав відповідь позивачу без надання додаткових документів. Вважаючи такі дії відповідача протиправними ТОВ Рівненерудпром звернулося з даним позовом до суду. Також ТОВ Рівненерудпром вважає, що Держгеонадра зобов`язані укласти з ТОВ Рівненерудпром угоду про користування надрами, а саме: покладів бурштину на ділянці "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої від 09.03.2016.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що до Державної служби геології та надр України надійшла заява від позивача на отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр на ділянці "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області. Однак, листом №9390/13/12-16 від 24.05.2016 документи подані позивачем були повернуті та позивачеві відмовлено у видачі спеціального дозволу, а відтак відповідач не допускав протиправної бездіяльності. Крім цього Рішенням Рівненської обласної ради від 06.04.2016 №161 відмовлено позивачу у погодженні надання надр у користування. Станом на день розгляду справи Постановою №615 не передбачено надання спеціальних дозволів на користування надрами без проведення аукціону. Відповідач наголошує, що питання видачі спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр є виключною компетенцією державного органу, тобто його дискреційними повноваженнями. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні 28.07.2021 представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

У судове засідання 05.08.2021 представники позивача не з`явилися. 02.08.2021 за вх.55710 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представників позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Згідно поданого відзиву просить, з метою попередження розповсюдження захворюваності на ГРІ спричинену КОВІД 19, розглядати справу без представника відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України,якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово представників позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що ТОВ Рівненерудпром звернулося до Держгеонадр із заявою про отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону від 06.03.2016.

До заяви позивач надав наступні документи: виписка з ЄДР від 16.12.2015 року; статут; договір оренди майнового комплексу від 03.03.2016; пояснювальна записка з характеристикою об`єкта; програма робіт з геологічного вивчення, в тому числі ДПР бурштину ділянки «Антонівка»; очікувані техніко-економічні показники промислового освоєння бурштину ділянки «Антонівка»; каталог координат кутових точок ділянки «Антонівка»; графічні матеріали: оглядову карту, ситуаційний план розташування ділянки «Антонівка»; оглядову геологічну карту.

Отримання вказаної заяви з додатками не заперечувалося відповідачем.

Проте, у встановлений законом строк (60 днів), відповідачем не видано заявнику спеціальний дозвіл, або відмову у наданні такого дозволу. Листом від 24.05.2016 року № 9330/13/12-16 було повернуто надані позивачем документи.

Листом від 25.05.2020 №11-док ТОВ Рівненерудпром повідомило відповідача, що у відповідності до вимог чинного законодавства України та роз`яснень Верховного суду, з 26.05.2020 року ТОВ «Рівненерудпром» розпочало роботи по геологічному вивченню з ДПР ділянки "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області в Рівненській області на предмет виявлення покладів бурштину у відповідності до «мовчазної згоди», отриманої 09.05.2016 р. на підставі поданої заяви з пакетом документів від 09.03.2016 року, та у відповідності до чинного, на той час, законодавства. З метою недопущення порушень законодавства України в галузі користування надрами, просило терміново надати письмове роз`яснення, щодо безпосередньої можливості проведення повного комплексу робіт з геологічного вивчення з ДПР у відповідності до «принципу мовчазної згоди», без наявності будь яких інших додаткових документів.

30.06.2020 Держгеонадра надіслало лист-відповідь №9683/01/10-20, згідно якого повідомляє, зокрема про те, що подану підприємством заяву від 09.03.2016 №4054/13/12-16 було повернуто ТОВ Рівненерудпром у відповідності до порядку який діяв на той час. На даний час діє Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту із запровадження проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами шляхом електронних торгів, затверджений постановою КМУ від 17.10.2018 №848 (в редакції постанови КМУ від 23.10.2019 №960), який визначає механізм реалізації експериментального проекту із запровадження процедури процедури продажу на аукціоні шляхом проведення електронних торгів спеціального дозволу на користування надрами у межах території України.

Вважаючи відмову викладену у листі №9683/01/10-20 від 30.06.2020 протиправною, позивач звернувся за захистом свого права до суду.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України №2806-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

-принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено;

-дозвільна (погоджувальна) процедура - сукупність дій, що здійснюються адміністраторами та дозвільними органами під час проведення погодження (розгляду);

-оформлення, надання висновків тощо, які передують отриманню документа дозвільного характеру.

Частиною І статті 4-І Закону №2806-IV передбачено, що порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини 5 статті 4-1 Закону №2806-IV, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

-подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

-виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;

-негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб`єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом. - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

Частина 6 статті 4-1 Закону №2806-IV передбачає, що у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття с підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Відповідно до частини 2 статті 16 Кодексу України про надра, питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначення процедури продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін, регулюються Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 №615.

Відповідно до підпункту 8 пункту 8 Постанови №615, без проведення аукціону дозвіл надасться у разі, зокрема, геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення або видобування корисних копалин, якщо відповідно до законодавства заявник є власником цілісного майнового комплексу, побудованого (реконструйованого) з метою видобування та переробки корисних копалин з ділянки надр, на користування якою надається дозвіл, або такий майновий комплекс надано надрокористувачу в оренду (концесію).

В подальшому, підпункт 8 пункту 8 Постанови №615 виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до порядків, затверджених Постановами Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 594 і 615, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України №277 від 06.04.2016 (далі - Постанова №277).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач зазначав, що станом на день розгляду справи Постановою №615 не передбачено надання спеціальних дозволів на користування надрами без проведення аукціону власникам цілісного майнового комплексу, побудованого з метою видобування та переробки корисних копалин з ділянки надр, на користування якою надається дозвіл, або такий майновий комплекс надано надрокористувачу в оренду, оскільки підпункт 8 пункту 8 виключено.

Проте, суд критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що заява на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону була подана позивачем до державного органу 09.03.2016 року (що підтверджується написом на примірнику заяви про її отримання), тобто до набрання чинності Постановою №277 (12.04.2016 року), якою виключено підпункт 8 пункту 8 Постанови №615.

Заява на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону містить таку графу як Підстава надання дозволу. Зі змісту заяви, поданої позивачем, вбачається, що у даній графі останній зазначив: підпункт 8 пункту 8 Постанови КМУ №615 від 30.05.2011 року.

Тобто, на момент подання позивачем заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону до Державної служби геології та надр України, підпункт 8 пункту 8 Постанови №615 був чинним, та передбачав окрему імперативну та чітку підставу для видачі дозволу без проведення аукціону.

Таким чином, позивач мав усі правові підстави для подачі заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами та отримання такого дозволу без проведення аукціону із зазначенням такої підстави надання дозволу як підпункт 8 пункту 8 постанови КМУ №615 від 30.05.2011.

Таке узгоджується зі ст.58 Конституції України, відповідно до якої, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що на дату подання заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону на підставі підпункту 8 пункту 8 Постанови №615, позивач мав усі законні сподівання на розгляд заяви у відповідності до чинного на той момент законодавства. Саме таке законне сподівання є невід`ємною складовою частиною принципу верховенства права. Натомість, норми Постанови №277. якими виключено підпункт 8 пункту 8 Постанови №615, не мають зворотної сили у часі, а тому така заява повинна була бути розглянута відповідачем по суті. Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що позивача у будь-який спосіб було повідомлено (проінформовано) про зміни у законодавстві, зокрема щодо виключення підпункту 8 пункту 8 Постанови №615, як про підставу неможливості розгляду заяви.

Абзацом 20 Постанови №615 передбачено, що для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1. У заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган ДФС і мають відмітку у паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефону, адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.

Реєстрація документів, що надійшли для надання дозволу, здійснюється у визначеному органом з питань надання дозволу порядку. Документи, що не відповідають вимогам цього Порядку, повертаються заявникові.

Рішення про надання дозволу без проведення аукціону приймається протягом 60 днів після надходження заяви разом із зазначеними документами у повному обсязі.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09.03.16 року ТОВ Рівненерудпром звернувся до відповідача із заявою на отримання спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр, відповідно до підпунктів 1 та 8 пункту 8 Порядку №615.

Разом із заявою позивачем подано пакет документів відповідно із Додатком 1 до Порядку №615.

09.03.2016 Державною службою геології та надр України прийнято та зареєстровано за № 4054/13/12-16 заяву позивача, що підтверджується відповідною відміткою.

Оскільки протягом встановленого законодавством 60-ти денного строку Державна служба геології та надр України не повернула позивачу згаданий пакет документів, не надіслала жодних листів щодо невідповідності поданих документів чинному законодавству України, позивач вважав, що пакет документів, який подавався разом із заявою, так само як і сама заява щодо надання спеціального дозволу на користування надрами були прийняті Державною службою геології та надр України до розгляду.

Днем спливу терміну для видачі позивачу спеціального дозволу на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр позивач вважає 08.05.16 року.

Протягом встановленого строку позивач не отримав спеціального дозволу на користування надрами, а також відмову у його видачі, з врахуванням чого позивач вважав за необхідне повідомити Державну службу геології та надр України про початок роботи по геологічному вивченню з ДПР ділянки "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області в Рівненській області на предмет виявлення покладів бурштину у відповідності до «мовчазної згоди», отриманої 09.05.2016 р. на підставі поданої заяви з пакетом документів від 09.03.2016 року (лист від 25.05.2020 № 11-док). Отримавши лист відповідь Держгеонадр від 30.06.2020 № 9683/01/10-20 у якому відповідач заперечує право позивача на початок робіт за принципом «мовчазної згоди», ТОВ Рівненерудпром звернулося з позовом про зобов`язання Державної служби геології та надр України видати спеціальний дозвіл на користування надрами, посилаючись на підстави для отримання такого дозволу за принципом мовчазної згоди.

Враховуючи те, що позивач звертався до відповідача із повідомленням про застосування принципу «мовчазної згоди» суд робить висновок про те, що ТОВ Рівненерудпром реалізував своє право на застосування принципу «мовчазної згоди» а тому таке право може бути реалізоване в судовому порядку шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним судом у постанові від 10.01.2019 справа №813/3145/16.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про протиправність відмови Державної служби геології та надр України, викладеній у листі Державної служби геології та надр України, від 30.06.2020 №9683/01/10-20, а відтак така позовна вимога позивача підлягає до задоволення.

Також підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Державної служби геології та надр України видати спеціальний дозвіл ТОВ Рівненерудпром на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр покладів бурштину на ділянці «Антонівка» у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої 09.03.2016 терміном на 5 років, за принципом мовчазної згоди.

Відповідач вказує, що листом від 29.06.2016 року позивачу було повернуто заяву та додані до неї документи та відмовлено у видачі спеціального дозволу, проте такий лист сформований відповідачем вже після спливу 60-ти денного строку, що встановлений законом і не меже бути прийнятим до уваги.

Суд зазначає, що заява та додані до неї документи, надані позивачем для отримання спеціального дозволу на користування надрами, відповідають вимогам чинного законодавства і у відповідача підстави для повернення документів позивачу відповідно до п.8 Порядку №615 відсутні.

У даному випадку, має місце застосування принципу мовчазної згоди, оскільки у встановлений законом строк відповідачем не прийнято жодного правового рішення щодо розгляду заяви. Саме принцип мовчазної згоди за своєю суттю являється гарантуванням реалізації прав особи на відновлення порушених прав, та фактично означає згоду відповідача на здійснення позивачем своєї господарської діяльності.

Судом встановлено протиправність дій відповідача - суб`єкта владних повноважень та факт порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача щодо розгляду заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами у строк, встановлений законом, а відтак суд повинен вирішити питання поновлення порушених прав позивача в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що предметом заявлених позовних вимог є ті ж протиправні дії та бездіяльність відповідача, суд повинен забезпечити право позивача на судовий захист та вирішення спору по суті заявлених вимог.

Тобто, встановивши в межах судового розгляду справи факт порушення законних прав та інтересів позивача, суд може покласти на суб`єкта владних повноважень - відповідача такий обов`язок, який не випливає зі змісту спірного матеріального правовідношення, однак є необхідним для поновлення прав позивача.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 44 рішення у справі Брайєн проти Об`єднаного Королівства (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі Путтер проти Болгарії (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Натомість, у справі, що розглядається, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.03.2018 у справі № 826/6102/16.

На час звернення до компетентного органу із заявою від 09.03.2016 року про надання спеціального дозволу на користування надрами Порядок № 615 діяв в редакції від 19.01.2016 року.

Саме згідно даного Порядку № 615 і в названій редакції позивач звертався до відповідача із заявою від 09.03.2016 року та відповідним пакетом документів.

Внаслідок тривалої протиправної бездіяльності відповідача рішення про видачу спеціального дозволу позивачу не видано станом на 2020 рік.

З 25.02.2020 року Порядок № 615 діє в новій редакції.

При цьому положення пункту 7 Порядку № 615 в обох названих редакціях зазначено, що дозвіл видається на строк, визначений заявником, але не більш як на п`ять років - на геологічне вивчення родовищ корисних копалин і геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин загальнодержавного значення.

Тобто позивач обґрунтовано зазначив про наявність у нього права на видачу відповідного дозволу згідно із заявою від 09.03.2016 року строком на п`ять років.

Оцінюючи обставини цієї справи у їх сукупності, здійснивши системний аналіз норм законодавства, з позиції суду належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язати відповідача надати спеціальний дозвіл на користування надрами строком на п`ять років.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача укласти з ТОВ Рівненерудпром угоду про користування надрами. У позовній заяві, заяві про зміну предмету позову, відповіді на відзив, додаткових письмових та усних поясненнях позивача не наведено будь-яких підстав, підтверджених нормами права а також належними та допустимими доказами які би обгрунтовували таку позовну вимогу. Крім цього, судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою укласти з ТОВ Рівненерудпром угоду про користування надрами, відповідно таке питання відповідачем не розглядалося. У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд не наділений повноваженням вирішувати та врегульовувати правовідносини, які не виникли, тобто на майбутнє. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, суд вважає таку позовну вимогу безпідставною, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки судом задоволено позов частково то відповідно до ст. 139 КАС України стягненню на користь позивача з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 294, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. А Цедіка,16; ) викладену у листі від 30.06.2020 №9683/01/10-20.

3. Зобов`язати Державну службу геології та надр України (03057, м. Київ, вул. А Цедіка,16; ) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівненерудпром» (79017, м. Львів, вул. М.Слободівни, 2; ) спеціальний дозвіл на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою надр покладів бурштину на ділянці «Антонівка» у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої 09.03.2016 терміном на 5 років.

4. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Державної служби геології та надр України укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю Рівненерудпром угоду про користування надрами, а саме: покладів бурштину на ділянці "Антонівка" у Володимирецькому районі Рівненської області у відповідності до заяви поданої від 09.03.2016. відмовити.

5. Стягнути на користь Товариста з обмеженою відповідальністю «Рівненерудпром» (79017, м. Львів, вул. М.Слободівни, 2; ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (03057, м. Київ, вул. А Цедіка,16; ) судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.08.2021.

Суддя Костецький Н.В.