Справа № 640/11131/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О,

Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Firma Transportowo Handlova "Leopoli" Artur Puszczak до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Firma Transportowo Handlova "Leopoli" Artur Puszczak з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) в якому просила суд:

- визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарських штрафів А0№0110266, А0№0110267, А0№0110268, А0№0110269, А0№0110270, А0№0110271, А0№0110272, А0№0110273, А0№0110274, А0№0110275, А0№0110276, А0№0110277, А0№0110278, А0№0110279, А0№0110280, А0№0110281, А0№0110282, А0№0110283, А0№0110284, А0№0110285, А0№0110286, А0№0110287 від 20.02.2019 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму 19 720,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять);

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані постанови винесено внаслідок відсутності у позивача щоденних реєстраційних листків праці та відпочинку. Проте, такі листки у позивача не могли існувати, позаяк ним використовувався цифровий тахограф. Також, позивач зазначає про порушення відповідачем процедури винесення оскаржуваних постанов, а саме позбавлення права позивача на оскарження акту перевірки на основі якого вони прийняті.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що представником позивача не заперечувалося, що під час перевірки водій надав реєстраційний лист режиму праці та відпочинку лише за 20.02.2019 і не надав за 28 календарних днів, що передують дню перевірки. Оскільки перевіркою встановлено відсутність тахограм за 28 днів, адміністративно-господарські штрафи до позивача, як автоперевізника застосовані за кожне правопорушення окремо, тобто за кожен день відсутності реєстраційних листків режиму праці та відпочинку - за 28 днів, що передували перевірці. На думку апелянта, надання позивачем до суду таких документів не спростовує того факту, що на момент проведення перевірки у водія вони були відсутні, що має наслідком відповідальність, згідно зі статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.02.2019 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, яка є структурною одиницею без статусу юридичної особи Державної служби України з безпеки на транспорті, були здійснені заходи державного контролю (нагляду) щодо суб`єкта господарювання, у формі фізичної особи-підприємця, що зареєстрований за законодавством Республіки Польща Firma Transportowo Handlova «Leopoli» Artur Puszczak, при здійсненні останнім міжнародних автомобільних перевезень транспортним засобом SCANIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп VANHOOL, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , номер особистої картки водія для цифрового тахографа НОМЕР_3 .

За наслідками проведеного заходу державного контролю на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №119370 від 20.02.2019 року.

Зі змісту вказаного Акту вбачається, що під час перевірки виявлено порушення: «Водій відмовився надати доступ до тахографа для зчитування інформації про режим роботи та відпочинку водія за період з 23.01.2019 по 20.02.2019. Водій пояснив тим, ще не має права надати працівникам Укртрансбезпеки доступ тому що потім закордоном в Європі буде платити штраф. Відсутній дозвіл України, який надає право на в`їзд (ввезення) та рух по території України, а саме пункт 4.3 маса вантажу 10,702 (в дозволі 11,455)».

За наслідками ознайомлення зі змістом зазначеного Акту, водій ОСОБА_1 письмово зазначив: «Я не відмовляюсь від контролю. Картки водія виймати не дозволю, що мотивую штрафом за кордоном».

Зазначені в акті порушення кваліфіковано за абзацом 11 частини 1 статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за період часу з 23.01.2019 до 20.02.2019 включно (29 календарних днів).

При цьому, за твердженнями позивача, посилання на інші порушення (відсутність дозволу) не здійснюються, оскільки рішення відповідача у цій частині не є предметом позову.

20.02.2019 відповідачем винесено 29 постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, зокрема: А0№0110266, А0№0110267, А0№0110268, А0№0110269, А0№0110270, А0№0110271, А0№0110272, А0№0110273, А0№0110274, А0№0110275, А0№0110276, А0№0110277, А0№0110278, А0№0110279, А0№0110280, А0№0110281, А0№0110282, А0№0110283, А0№0110284, А0№0110285, А0№0110286, А0№0110287.

Вказаними постановами щодо позивача застосовано 29 адміністративно -господарських штрафів на загальну суму 19 720,00 гривень (680 гривень х 29) як результат порушення позивачем абз.11 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як повідомив позивач, 06.03.2019 при перетині кордону, він оплатив адміністративно-господарські штрафи на користь державного бюджету України у загальному розмірі 19 720,00 гривень, що застосовані до нього на підставі оскаржуваних постанов, що підтверджується квитанцію банку № 39508613 від 06.03.2019 року, призначенням платежу: «адміністративні штрафи і інші санкції згідно постанов №№0288 від 20.02.2019 року, ТЗ KWT87160, платник Тихоліз Микола». При цьому, зазначена у названій квитанції сума платежу 21420,00 грн. пояснюється відображенням у ній суми адміністративно-господарського штрафу за постановою відповідача А0№0110288 від 20.02.2019 року, яка не є предметом цього позову.

Позивач, не погоджуючись із вказаними постановами відповідача, вважаючи, що вони винесені протиправно, звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів не відповідають встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягають скасуванню у судовому порядку.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання врегульовано Законом України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Статтею 5 цього визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 ст. 6 ЗУ № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до приписів ч. 12 ст. 6 ЗУ № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Пункт 21 Порядку № 1567 передбачає, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як установлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, 20.02.2019 о 11 год. 55 хв. працівниками Укртрансбезпеки зупинено транспортний засіб SCANIA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп VANHOOL, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , номер особистої картки водія для цифрового тахографа НОМЕР_3 , для перевірки документів на підставі яких здійснюються міжнародні вантажні перевезення.

За результатами проведеної 20.02.2019 перевірки щодо суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, що зареєстрований за законодавством Республіки Польща Firma Transportowo Handlova «Leopoli» Artur Puszczak, складено Акт №119370.

У вказаному акті №119370 зафіксовано наступні порушення: «Водій відмовився надати доступ до тахографа для зчитування інформації про режим роботи та відпочинку водія за 23.02.2019 по 23.01.2019 року. Водій пояснив тим, що не має права надати працівнику Укртрансбезпеки доступ тому, що потім за кордоном в Європі буде платити штраф. Відсутній дійсний дозвіл України, який надає право на в`їзд (ввезення) та рух по території України, а саме пункт 4.3 маса вантажу 10,702 (в дозволі 11,455), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень, без щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку водія, а саме: водій відмовився надати доступ до тахографа для зчитування інформації про режим роботи та відпочинку водія, а саме за 20.02.2019 по 23.01.2019 р.р. ».

За наслідками ознайомлення із актом, водій ОСОБА_1 письмово зазначив: «Я не відмовляюсь від контролю. Картки водія виймати не дозволю, що мотивую штрафом за кордоном».

Статтею 53 ЗУ № 2344-III передбачено, що організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Згідно ч. 5 ст. 53 вказаного Закону, при виконанні міжнародних перевезень пасажирів нерезиденти повинні мати: дозвіл України; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; список пасажирів (для нерегулярних та маятникових перевезень); білетно-облікову документацію.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи (ч. 7 ст. 53 Закону).

Частиною восьмою статті 53 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 № 385, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі за текстом - Інструкція № 385 із змінами).

Пунктом 1.1 визначено, що цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух».

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів та поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п.1.2, п. 1.3 Інструкції).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції № 385 терміни вживаються у такому значенні:

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

перевізники - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Отже, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Згідно з п. 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З аналізу наведених приписів законодавства слідує, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

З 20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Відповідно до абз. 11 ч.1 ст.60 ЗУ № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, як вірно вказано судом першої інстанції, визначальним при вирішенні цього спору є факт надання або ненадання водієм посадовим особам відповідача визначених законодавством документів на підтвердження його режиму праці та відпочинку, зокрема, за період за період з 23.01.2019 року по 20.02.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано належними доказами відповідачем, під час проведення заходу державного контролю, водій позивача пред`явив інспектуючим особам (1) посвідчення водія, (2) документи, що підтверджують законність використання транспортного засобу, (3) роздруківку цифрового тахографа від 20.02.2019 року (час 09:36 UTC) за період з 11.10.2018 до 20.02.2019, (4) міжнародну товарно-транспортну накладну, (5) Дозвіл України на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного засобу у міжнародному сполученні АС№261993.

Матеріали справи також містять копії цифрових даних з карти водія та цифрових даних (тахографа) за період з 20.01.2019 до 20.02.2019. Інформація здобута шляхом зчитування інформації тахографа в цілому і ширшою за змістом від роздруківки такої інформації від 20.02.2019. Інформація відображає усі дані про роботу транспортного засобу позивача у названому періоді, яка підтверджує, що водій ОСОБА_2 дотримувався режимів праці та відпочинку, що реєстрував щоразу за допомогою тахографа.

Посилання апелянта на відсутність тахограм за 28 днів, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки водій позивача у транспортному засобі використовував цифровий тахограф, що передбачає наявність на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія та санкція абз. 11 ч.1 ст. 60 ЗУ № 2344-III передбачає відповідальність саме за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем процедури, встановленої Порядком № 1567, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26 Порядку № 1567).

В силу пунктів 27, 29 Порядку № 1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Втім, належних та допустимих доказів завчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи щодо нього, як це регламентовано п. 25 Порядку № 1567, відповідач суду не надав. При цьому, доводи позивача щодо неповідомлення його про розгляд справи відповідачем не спростовані.

Крім цього, письмовими доказами долученими до матеріалів справи підтверджується, що розгляд справи Управлінням Укртрансбезпеки у Закарпатській області та прийняття оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарських санкцій було здійснено в день складення акту про виявлені порушення 20.02.2019.

Отже, з наведеного вбачається, що справа про притягнення позивача до відповідальності розглядалася без відома та інформування останнього, що позбавило його права бути присутнім під час розгляду справи, висловити заперечення, подати докази на спростування висновків акту перевірки.

У даному випадку, відсутність особи на час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину в суді.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що суб`єкт владних повноважень прийняв оскаржені постанови з порушенням права позивача на участь у розгляді справи про накладення на неї штрафу.

Приписами статей 9, 77 КАС України врегульовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржені постанови Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області не відповідають критеріям, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийняті всупереч нормам Порядку № 1567, за обставин відвертого ігнорування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що стосується її прав та інтересів, без повного з`ясування всіх обставин справи, а тому правомірно скасовані судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: І.О. Грибан

І.В. Федотов