Справа № 520/10459/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р. № 520/10459/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Оскільської сільської ради (вул. Слобідська, буд. 1,с. Оскіл,Ізюмський район, Харківська область,64340) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Оскільської сільської ради, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення IX сесії Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області VIII скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

2. Зобов`язати Оскільську сільську раду Ізюмського району Харківської області (, вул. Слобідська, будинок 1,с. Оскіл, Ізюмській районДарківська область, 64340) на найближчій сесії повторно розглянути клопотання від 13.04.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,0000 га із земель комунальної власності Оскільської сільської ради.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що органом місцевого самоврядування допущена протиправна бездіяльність у процедурі вирішення питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею до 2.0000 га із земель комунальної власності, яка знаходиться на території місцевої ради.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 12.07.2021 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що земельну ділянку, комунальної форми власності, площею 11,3923 га, кадастровий номер 0:01:000:0508, рішенням ХLІV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25.06.2020 року №20 "Про резервування земельних ділянок для громадських пасовищ та сіножатей", зарезервовано для громадських потреб.

Згідно протоколу поіменного голосування питання №138 з назвою: "Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки'" 19 депутатів з 22 депутатів загального складу Оскільської сільської ради та Оскільський сільський голова, проголосували "за". Рішення прийнято. Відповідач зазначає, що це повністю відповідає вимогам Регламенту Оскільської сільської ради VIII скликання, затвердженого рішенням ІІ сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 22 грудня 2020 року №03, згідно якого рішення ради приймається після обговорення на її пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради.

Оскільська сільська рада Ізюмського району Харківської області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , 13.04.2021року на підставі частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, звернувся до Оскільської сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею до 2.0000 га із земель комунальної власності, яка знаходиться на території місцевої ради. До вищезазначеного клопотання. позивачем було додано схему бажаного розташування земельної ділянки Харківська область, Ізюмський район. Оскільська сільська рада кадастровий номер :01:000:0508 та копії документів, що посвідчують особу та її статус учасника бойових дій у відповідності до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України. Вищевказане клопотання з документами було направлено позивачем цінним листом з описом вкладення по пошті 13.04.2021 року, яке було отримано відповідачем у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 20.04.2021 року.

Листом від 22.04.2021 року №02-04-13/478 відповідач надав відповідь на заяву Позивача від 13.04.2021року, у якій зазначив, що згідно наданих графічних матеріалів, дана ділянка є частиною земельної ділянки загальною площею 11,3923 га (кадастровий номер :01:000:0508), яка зарезервована для громадських пасовищ та сіножатей рішенням ХLІV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25 червня 2020 року №20 «Про резервування земельних ділянок для громадських пасовищ та сіножатей» та додав зазначене рішення з додатком №2 до рішення №20 ХLІV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25 червня 2020 року.

Листом від 25.05.2021 року №02-04-13/566 відповідач надав відповідь на заяву Тутовапозивача від 13.04.2021року, в якій зазначив, що заяву розглянуто та за результатом її розгляду прийнято рішення IX сесії Оскільської сільської ради УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Рішення IX сесії Оскільської сільської ради УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» обґрунтоване тим, що дана земельна ділянка рішенням ХLIV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25 червня 2020 року №20 зарезервована під громадські пасовища та сіножаті.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом вважає, що рішення ХLIV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25 червня 2020 року №20 «Про резервування земельних ділянок для громадських пасовищ та сіножатей» порушує визначені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність визначені у оскаржуваному рішенні IX сесії Оскільської сільської ради УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Позивач вважає, що рішення IX сесії УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» є немотивованим, протиправним, безпідставним та таким, що суперечить нормам, що регулюють земельні відносини та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, що порушує конституційне право позивача на норми безоплатної передачі земельних ділянок, передбачені статтею 121 Земельного кодексу України, а також пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно до частини 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною 2 вказаної статті Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 123 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Частинами 11, 14 та 15 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно ч.3 ст. 24 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання.

Також вказаними нормами передбачено, що за результатами розгляду питання про надання земельної ділянки в користування, у тому числі на умовах оренди, відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування приймає рішення.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачем, що до заяви позивачем додано викопіювання, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, інформацію про проектну земельну ділянку.

До вказаних документів у відповідача відсутні зауваження.

У відповідності до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним кільовим призначенням поділяються на категорії.

Отже, категорія - це основне цільове призначення кожної земельної ділянки. Всього на сьогодні існує дев`ять категорій земель: 1.сільськогосподарського призначення (глава 5 ЗКУ); 2.житлової та громадської забудови (глава 6 ЗКУ); 3. природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення (глава 7 ЗКУ); 4. оздоровчого призначення (глава 8 ЗКУ); 5. рекреаційного призначення (глава 9 ЗКУ); 6. історико - культурного призначення (глава 10 ЗКУ); 7. лісогосподарського призначення (глава 11 ЗКУ); 8. водного фонду (глава 12 ЗКУ); 9. промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (глава 13 ЗКУ).

У межах кожної категорії земель виокремлено декілька видів цільового призначення земель. Класифікація яких затверджена наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548.

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей, що міститься у Публічній кадастровій карті України, бажана земельна ділянка, схему бажаного розташування земельної ділянки Харківська область, Ізюмський район, Оскільська сільська рада кадастровий номер :01:000:0508, на яку було подано позивачем клопотання 13.04.2021 року, є ділянкою комунальної власності з цільовим призначенням 16:00 - Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, як не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу площа 11.3923 га.

У відповідності до п. «а» частини 2 статті 22 України, до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Згідно з частиною 1 статті 33 Земельного кодексу України громадяни України можуть мати на праві власності та оренду вати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин, категорія земельної ділянки сільськогосподарського призначення яка зображена у схемі бажаного розташування земельної ділянки Харківська область, Ізюмський район, Оскільська сільська рада кадастровий номер :01:000:0508 додана до клопотання позивача про надання дозволуна розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідає цільовому призначенню 16:00 - Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) землі запасу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту б) частин 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частин І - 3 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частина 3 статті 116 ЗК України).

У етапі 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, суд приходить до висновку про те, що позивач, який є громадянином України та учасником бойових дій, має право на набуття у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у першочерговому порядку.

Положеннями ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" закріплено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом п.34 ч.1ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Суд зазначає, що Земельним кодексом України визначено чіткий алгоритм розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини 6 цієї правової норми громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим. Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у паланні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином. Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, діючим законодавством не передбачено прийняття іншого рішення при вирішення даного питання крім надання дозволу чи мотивована відмова у відповідності до підстав, передбачених частиною 7 ст. 118 Земельної о кодексу України у наданні дозволу на складення проекту землеустрою.

При цьомучинним законодавством непередбачено прана суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельною кодексу України. Аналогічна правова позицій викладена в постанові Верховного Суду від27 липня 2018р.у справі №545/808/17.

Вимоги, передбачені ч. 6 ст. 118 ЗК України, щодо змісту клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 13.04.2021 року та доданих до нього документів позивачем було виконано.

Як вже зазначалось судом, до вказаних документів у відповідача відсутні зауваження.

З огляду на зазначене, позивачем при зверненні до відповідача подані всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Проте, відповідачем було прийняте рішення IX сесії УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» з посиланням на рішення ХLIV сесії Оскільської сільської ради VIII скликання від 25 червня 2020 року №20 «Про резервування земельних ділянок для громадських пасовищ та сіножатей» в обґрунтування підстави для відмови, однак, таке обґрунтування не відповідає підставам для відмови у наданні відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Разом з тим, необхідно зазначити, що частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України не передбачено необґрунтованого не прийняття рішення або необґрунтованої відмови у наданні вищевказаного дозволу, а отже що рішення IX сесії УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» є протиправним тобто таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Вимогами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл: б)надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх законних підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати під положень статті 118 ЗК України.

Отже, враховуючи, що позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, ним були виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, а у відповідача не було правомірних підстав, щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею до 2.00 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

З урахуванням встановлених обставин, з аналізу вимог чинного законодавства суд приходить до висновку про те, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачено Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини 2 ст. 2 КАС України.

Судом зазначається, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо підведення земельної ділянки у власність не створює права на її отримання у власність поза встановленою законодавством процедурою. Позивач та відповідач мають ще вжити певні заходи, які передбачено для остаточного оформлення права власності.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 у справі «Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на вказане, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ІХ сесії Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області УІІІ скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, тобто перевірки рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на предмет дотримання ним при їх прийнятті (вчиненні) встановлених законом обов`язкових вимог.

З огляду на вказане, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13.04.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,0000 га із земель комунальної власності Оскільської сільської ради.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Оскільської сільської ради (вул. Слобідська, буд. 1,с. Оскіл,Ізюмський район, Харківська область,64340) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення IX сесії Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області VIII скликання від 19 травня 2021 року №138 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Зобов`язати Оскільську сільську раду Ізюмського району Харківської області (, вул. Слобідська, будинок 1, с. Оскіл, Ізюмській район, Харківська область. 64340) на найближчій сесії повторно розглянути клопотання від 13.04.2021 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,0000 га із земель комунальної власності Оскільської сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.