Справа № 520/16070/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Горшкова О.О.

13 серпня 2021 р. Справа № 520/16070/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

16.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) щодо виплати йому пенсії з 24.01.2020 року як працюючому на державній службі та скасувати рішення, оформлене листом № 2000-0319-8/86473 від 04.11.2020 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області виплачувати йому з 24.01.2020 року пенсію державного службовця, призначену згідно ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон 3723-XII) в повному розмірі, як особі, яка перебуває на службі в органах місцевого самоврядування.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року № 520/1878/2020 зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови з 04.04.2002 року по 24.01.2020 року до стажу державної служби. Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області прийняти рішення про призначення та виплату позивачу пенсії державного службовця з 24.01.2020 року в розмірі 60 % суми його заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі довідок про складові заробітної плати від 22.01.2020 року № 26 та від 22.01.2020 року № 25, які видані Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області. Проте листом №2000-0319-8/86473 від 04.11.2020 року відповідач повідомив його про те, що складова пенсії, яка призначена згідно Закону 3723-XII в розмірі 4.443,34 грн не повинна виплачуватися так як він працює на посаді державного службовця.

Позивач вказує, що ГУ ПФУ в Харківській області здійснює йому виплату пенсії не в повному розмірі, а виплачує як особі яка перебуває на посаді державного службовця. Відповідач безпідставно вважає, що перебуваючи на службі в органах місцевого самоврядування він являється працюючим на посаді державного службовця. Також позивач зазначає, що він працює в органах місцевого самоврядування та отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету, а не за рахунок Державного бюджету.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУ ПФУ у Харківській області вказує, що позивачу розпорядженням від 01.10.2020 року № 33 з 24.01.2020 року призначена пенсія державного службовця в сумі 9.223, 52 грн розмір якої складається з двох складових: суми пенсії за віком згідно Закону України 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058-IV ) в розмірі 4.780,18 грн та пенсії за віком, призначеної згідно Закону 3723-XII в розмірі 4.443,34 грн. Таким чином, з 24.01.2020 року йому повинна виплачуватися пенсія за віком призначена згідно Закону № 1058-IV в розмірі 4.780,18 грн, з 01.05.2020 року в розмірі 5.290,65 грн у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює на посаді державного службовця. Тож, зважаючи на вищевикладене відповідач вважає позовну заяву ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , є обставинами, що були встановлені рішенням суду по справі 520/1878/2020, та вказане рішення набрало законної сили і правомірно виконується ГУ ПФУ у Харківській області, отож відсутні підстави для скасування рішення, оформленого листом № 2000-0319-8/86473 від 04.11.2020 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково пов`язує прийняття рішення про призначення та виплату йому пенсії державного службовця з 24.01.2020 року як підставу відмови у виплаті пенсії в повному обсязі як особі, що перебуває на службі в органах місцевого самоврядування. Оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі 520/1878/2020 йому зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови з 04.04.2002 року по 24.01.2020 року до стажу державної служби для призначення пенсії як державному службовцю, так як за раніше діючим законодавством пенсія працівникам органів місцевого самоврядування призначалася згідно Закону України «Про державну службу».

Крім того, позивач вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що служба в органах місцевого самоврядування не є державною, а тому, оскільки він не перебуває на державній службі то і пенсія призначена згідно Закону України «Про державну службу» в період перебування на службі в органах місцевого самоврядування повинна виплачуватися в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід скасувати, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі та отримував пенсію за віком, призначену на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.01.2020 року позивач звернувся до управління із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 31.01.2020 року № 959/03.18-20 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу», з підстав відсутності необхідного стажу державної служби, оскільки у період часу з 04.04.2002 року по 24.01.2020 року позивач займав посаду голови Старопокровстької сільської ради, тобто займав посади в органах місцевого самоврядування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2020 року по справі № 520/1878/2020, що набрало законної сили 08.09.2020 року, частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправним і скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 31.01.2020 року № 959/03.18-20.

ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язаний зарахувати період роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови з 04.04.2002 року по 24.01.2020 року до стажу державної служби.

ГУ ПФУ в Харківській області зобов`язано прийняти рішення про призначення та виплату позивачу пенсії державного службовця з 24.01.2020 року в розмірі 60 відсотків суми його заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі довідок про складові заробітної плати від 22.01.2020 року № 26 та від 22.01.2020 року № 25, які видані Старопокровською сільською радою Чугуївського району Харківської області.

Розпорядженням пенсійного органу від 30.10.2020 року з 01.11.2020 року призупинена виплата пенсії позивача за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 58).

В подальшому, виконуючи судове рішення, ГУ ПФУ в Харківській області здійснило переведення позивача на пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу», і здійснило з 24.01.2020 року перерахунок пенсії, щомісячний розмір якої обмежило розміром щомісячної пенсії за віком, визначеної на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 продовжує працювати на державній службі.

Статтею 21 Закону України 07.06.2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-III в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (ст. 22 Закону № 2493-III).

Статтею 21 Закону 2493-III (в редакції, що була чинною до змін, внесених Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року, які набрали чинності з 01.10.2017 року) визначалося, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно зі ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» чоловіки 1953 року народження мають право на пенсію після досягнення 60 років і 6 місяців.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VІІІ в редакції, що була чинною як на 24.01.2020 року (час подання позивачем заяви про переведення його з одного виду пенсії на інший), так і на час виникнення спірних правовідносин), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723- ХІІ).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 вищезазначеного розділу передбачено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менше, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У вікових нормах призначення пенсій, чоловіки мають право на одержання пенсії державних службовців по досягненню 62 років, жінки по досягненню пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та за наявності страхового стажу для чоловіків 35, для жінок 30 років.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на пенсію в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За приписами ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Колегія суддів зазначає, що до 01.10.2017 року, тобто до дати набрання чинності змін, внесених Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року, до редакції ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивач ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав стаж служби в органах місцевого самоврядування більше ніж 10 років, мав право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

За частиною 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - особі, яка має право на довічну пенсію призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

З 01.02.2014 року позивачу ОСОБА_1 пенсійним органом, за вибором позивача, призначена пенсія за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1.5. Порядку подання та оформлення документів для перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

За нормами частини третьої ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

За скасуванням судовим рішенням у справі № 520/1878/2020 рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 31.01.2020 року № 959/03.18-20 про відмову у переведені позивача ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, у пенсійного органу в силу приписів ст. 370 КАС України виник обов`язок з 24.01.2020 року ОСОБА_1 на пенсію, що обчислюється на умовах Закону № 889-VІІІ.

Відповідно до ст. 5 Закону № 889-VІІІ правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія цього закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування, що підтверджує твердження позивача про те, що служба в органах місцевого самоврядування не є державною службою. Таким чином доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VІІІ, який застосовується з 01.10.2017 року) змінено порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

Зокрема, згідно приписів ч. 5 ст. 37 Закону № 889-VІІІ (в редакції Закону № 2148-VІІІ) з ) 01.10.2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII «Про державну службу», а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивач ОСОБА_1 не працює на посадах державної служби, а продовжує службу в органах місцевого самоврядування, у пенсійного органу були відсутні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 37 Закону № 889-VІІІ, та здійснення виплати пенсії позивача, обчисленої на умовах Закону № 889-VІІІ, розміром пенсії, обчисленим у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначені обставини залишені судом першої інстанції поза увагою і цим обставинам не надана належна правова оцінка, в зв`язку з чим колегія суддів задовольняє вимоги апеляційної скарги.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у зв`язку із зарахуванням періоду роботи позивача на посаді голови сільської ради до стажу державної служби, у ОСОБА_1 виникло законне право на отримання пенсії відповідно до Закону 3723-XII. Оскільки на теперішній час він продовжує працювати на відповідній посаді, яка не відноситься до державної служби, відмова відповідача у виплаті пенсії з цих підстав є протиправною.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 року у справі № 0640/4434/18 та від 12.09.2019 року у справі № 0640/4248/18.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено право суду вийти за межі позовних вимог, це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст.13 Конвенції у справі, а також виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрив елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі, якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне вийти за їх межі та прийняти також рішення про зобов`язання відповідача здійснити виплату донарахованих сум пенсії позивача.

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, приймає рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у загальній сумі 2.102 грн.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 139, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2021 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо для застосування положень частини 5 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» при обчисленні і виплаті з 24 січня 2020 року пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області обчислювати і виплачувати з 24 січня 2020 року ОСОБА_1 пенсію без застосування положень частини 5 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», здійснивши виплату донарахованих сум пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2.102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц