Справа № 234/2010/21
Суддя: Кравченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/2010/21
Провадження № 2-а/234/67/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.

секретар судового засідання Малушка С.В.

справа №234/2010/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до начальника групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни (старший прикордонних нарядів ППр), Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни (старший прикордонних нарядів ППр), Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позовна заява мотивована тим, що постановою №143779 від 01.02.2021 року, винесеної начальником групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшим лейтенантом Охрімовою І.С., позивача притягнуто до адміністративної відповідності за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за те, що 01.02.2021 року о 16-30 годині він перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державного кордону в н.п. «Маринівка» на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) - Куйбишеве (РФ), чим порушив вимоги п.3 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затв. постановою КМУ ід 17.07.2019 року за №815.

Позивач не погоджується з постановою та вважає її протиправноюта такою, що підлягає скасуванню,оскільки начальник групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім.. В. Банних старший лейтенант Охрімова І.С. не є тією посадовою особою, яка має право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також зазначив, що адміністративне правопорушення було вчинене ним з крайньої необхідності. У зв`язку із тим, що позивач зареєстрований на непідконтрольній території Україні, він був вимушений виїхати через непрацюючий з боку України пункт пропуску «Маринівка» та виїхав на територію Російської Федерації для того, щоб потрапити на підконтрольну територію України через державний кордон для отримання закордонного паспорта громадянина України. Вважає, що в його ненавмисних діях є ознаки малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.Також зазначає, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків посадової особи фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права. Також вказує про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №143779 від 01.02.2021 року, винесеною начальником групи ІПК (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних старшим лейтенантом Охрімовою І.С. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. за ч.1 ст.204-2 КУпАп. Провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Ухвалою судді від 19.02.2021 року позовна заява ОСОБА_1 до начальника групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних ст. лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни (старший прикордонних нарядів ППр), Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме надати будь -які докази скрутного матеріального стану та неможливості сплатити судовий збір або документ, що підтверджує сплату судового збору.

29.04.2021 року до суду надійшло клопотання позивача про звільнення чи відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі у зв`язку з відсутністю джерел для існування та те, що сума судового збору перевищує п`ятивідсотковий розмір його доходів.

Ухвалою судді від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, позивача звільнено від сплати судового збору.

Сторонам надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачам запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

У визначений в ухвалі строк відповідачі відзив не подали, будь-яких заяв з обґрунтовуванням поважності причин неподання відзиву до суду не надходило, що за змістом ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом, як визнання позову.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення справи, і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на котрі посилався позивач як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить о таких висновків.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються: органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом (п.5 ст.213 КУпАП).

Органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники: інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1426-46769 від 09.06.2015 року.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 01.02.2021 року №143779, яка винесена начальником групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних ст. лейтенантом Охрімовою І.С. (старший прикордонних нарядів ППр), позивача ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст.204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 01.02.2021 року, о 16-30 годині, пі час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Мілове» було виявлено громадянина України, який пояснив, що приблизно об 11-00 годині 01.02.2021 року перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державний кордон України в н.п Маринівка на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) - Куйбишеве (РФ) здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив п.3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року «Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованої території у Донецькій та Луганських областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень ст.ст.6,12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону.

В`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 3 Порядку виїзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019року №815, в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються). За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи, про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року К 9 по справі № 215/5304/16-а (2-а/215/47/17) притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинений нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження правомірності дій по ухваленні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дотриманню порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, про перетин останнього державного кордону України з тимчасово окупованих територій України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Маринівка», посадова особа прикордонної служби дізналася під час складання постанови від 01.02.2021 року зі слів самого ОСОБА_1 , який пояснив, що здійснив перетин кордону об 11-00 годині 01.02.2021 року. І лише ці пояснення, не підтверджені жодним доказом, були покладені в основу обвинувачення. Разом з тим, сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Оскільки доказів, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП, не встановлено, і відповідачем не доведено перед судом порушення ОСОБА_1 порядку в`їзду на тимчасово окуповану території України та виїзду з неї і п.3 Порядку виїзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019року №815, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.204-2 ч.1 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід, що у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 134, 139, 241- 246, 286 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни (старший прикордонних нарядів ППр), Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову №143779 від 01 лютого 2021 року про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України () на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання як внутрішньо переміщеної особи АДРЕСА_2 .

Відповідач - Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління державної прикордонної служби України, , адреса розташування 93120, Луганська область, м.Лисичанськ, просп. Перемоги, 58

Відповідач - начальник групи ІПК (тип А) ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних ст. лейтенант Охрімова Ірина Сергіївна (старший прикордонних нарядів ППр), адреса Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул.Міловська, 58.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко