Справа № 480/4681/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Справа № 480/4681/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4681/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області від 25.02.2021 № Ф-4251-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач з 12.03.2008 по 12.05.2021 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування. 27.04.2021 отримав оскаржувану вимогу Головного управління ДПС у Сумській області з якою не згоден, вважає її незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач є особою з інвалідністю, а тому, як фізична особа-підприємець звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою суду від 02.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 02.06.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення з боргу ОСОБА_2 на підставі вимоги № Ф-4251-17, виданої Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області 25.02.2021 до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки борг у вимозі, що оскаржується зазначений станом на 31.01.2021, тому наявність інвалідності у позивача з лютого 2021 року не має відношення до об`єктивних обставин справи. Також зазначив, що у базах даних ДПС згідно відомостей по ОСОБА_1 наявна інформація, що з 23.02.2021 платник є пенсіонером, у зв`язку з чим, з 01.03.2021 позивач був звільнений від сплати єдиного внеску.

Судом встановлено, що позивач з 12.03.2008 по 12.05.2021 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування. Також з 23.02.2021 є пенсіонером. Позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 23.02.2021.

25.02.2021 ГУ ДПС сформувало вимогу № Ф-4251-17 про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску в розмірі 36174,05 гривень.

Згідно даних особових карток платників єдиного внеску, переданих Пенсійним фондом України до податкових органів, станом на 01.10.2013 за ОСОБА_1 значився борг зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 2369,85 гривень.

Борг з єдиного внеску нарахований позивачу за період з 01.10.2013 по 28.02.2021 в сумі 55464,76 грн по періодах:

III - IV квартали 2013 року -2412,70 гривень;

2014 рік - 5071,80 гривень;

2015 рік - 5293,88 гривень;

2016 рік - 3797,64 гривень;

2017 рік - 8448,00 гривень;

2018 рік - 9828,72 гривень;

2019 рік - 11016,72 гривень;

2020 рік - 9595,30 гривень.

Позивачем за вищезазначений період сплачено 21660,56 грн. Сплата єдиного внеску ОСОБА_1 здійснювалася з порушенням норм чинного законодавства не в повному обсязі, та не регулярно, у зв`язку з чим, суми платежів позивача зараховувалися в рахунок погашення недоїмки в порядку календарної черговості.

Станом на 31.01.2021 згідно ІКП за позивачем обліковувався борг в сумі 36174,05 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 2464 застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Пункт 4 частини 1 статтею 4 Закону № 2464 до переліку платників єдиного соціального внеску віднесені фізичні особи-підприємці.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464 визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

Згідно частини 4 статті 6 Закону № 2464 у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Тому, навіть після припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця така фізична особа зобов`язана сплатити нараховані їй або нею єдиний соціальний внесок.

Судом встановлено, що позивач на момент формування та надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) був платником єдиного внеску.

Частина 4 статті 4 Закону № 2464 визначає перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, зокрема такими є особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частиною 4 ст. 8 Закону № 2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (Інструкція № 449).

В силу п.п. 1 - 3 Розділу VI Інструкції № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. В разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абз. 2 п. 3 Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

З матеріалів справи встановлено та вказано безпосередньо у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що вона винесена відповідачем на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 п.1 Розділу ІІ Інструкції № 449, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Дані положення також респондуються із ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Проте, як встановлено судом, жодних доказів існування обставин, визначених ч.4 п.1 Розділу ІІ Інструкції № 449 позивачем на надано.

Під час розгляду справи установлено, що підставою для прийняття оскаржуваної вимоги, за позицією податкового органу, слугувала наявність в інформаційній системі органу доходів і зборів інформації про заборгованість у ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013 по 31.01.2021 у сумі 36174,05 гривень.

Позивач посилається на те, що він є особою з інвалідністю, а тому, як фізична особа-підприємець звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що факт наявності в нього інвалідності звільняє його від сплати єдиного внеску, оскільки борг у вимозі, що оскаржується зазначений станом на 31.01.2021, тому наявність інвалідності у позивача з 23.02.2021 не має відношення до об`єктивних обставин справи.

Аналізуючи вищенаведене, cуд дійшов до висновку про те, що позивач за наявності державної реєстрації фізичної особи-підприємця був платником єдиного внеску і був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок у порядку і строки визначені Законом № 2464 та Інструкцією № 449. Проте, свій обов`язок платника єдиного внеску виконував не належним чином та у визначені строки єдиний внесок не сплачував. У зв`язку з чим, виникла недоїмка за наявності якої, сформована оскаржувана вимога, отже вказана вимога є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал