Справа № 580/3833/21
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року справа № 580/3833/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Будищенської сільської ради, Будещинської сільської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

10 червня 2021 року у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Будищенської сільської ради, Будещинської сільської ради, в якому позивач просить:

1) визнати протиправним та скасувати розпорядження №67-к від 11.05.2021 Про звільнення ОСОБА_1 ;

2) поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Будищенської сільської ради з 11.05.2021;

3) стягнути з Виконавчого комітету Будищенської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.05.2021 по день поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що законних підстав для винесення оскаржуваного розпорядження не було, а тому воно підлягає скасуванню. Зокрема позивач зазначив, що трудовий строковий договір укладений ним з Будищенською сільською радою строком дії до закінчення проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та призначення особи на посаду начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства. Проте, в оскаржуваному розпорядженні відсутні посилання на загальні результати конкурсу, посилання на переможця та дату з якої призначено переможця конкурсу на посаду начальника відділу.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.08.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

27.01.2021 Будищенська сільська рада, в особі сільського голови Приходька Григорія Миколайовича «Роботодавець», з одного боку та громадянин України ОСОБА_1 (Працівник», з другого боку, уклали трудовий строковий договір, відповідно до якого працівник приймається на роботу в Будищенську сільську раду для виконання повноважень начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства. Строк дії контракту з 28.01.2021 до закінчення проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та призначення особи на посаду начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства.

В подальшому на офіційному сайті Будищенської сільської ради було розміщено оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи в органах місцевого самоврядування в тому числі, начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства.

11.05.2021 сільським головою с. Будище прийнято розпорядження №67-к «Про звільнення ОСОБА_1 », в якому зазначено, що відповідно до пунктів 7,20 пункту 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункту 2 ст. 36 Кодексу законів про працю, взявши до уваги рішення конкурсної комісії з відбору кандидатів на заміщення вакантних посад посадових осіб сільської ради від 27.04.2021 звільнити ОСОБА_1 з посади виконуючого повноваження начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства 11 травня 2021 року.

Вважаючи дане розпорядження протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, згідно з частинами першою, третьою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір в такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку.

Судом встановлено, що 27.01.2021 Будищенська сільська рада, в особі сільського голови Приходька Григорія Миколайовича «Роботодавець», з одного боку та громадянин України ОСОБА_1 (Працівник», з другого боку, уклали трудовий строковий договір, відповідно до якого працівник приймається на роботу в Будищенську сільську раду для виконання повноважень начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства. Строк дії контракту з 28.01.2021 до закінчення проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та призначення особи на посаду начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства.

В подальшому на офіційному сайті Будищенської сільської ради було розміщено оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи в органах місцевого самоврядування в тому числі, начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства.

11.05.2021 сільським головою с. Будище прийнято розпорядження №67-к «Про звільнення ОСОБА_1 », в якому зазначено, що відповідно до пунктів 7,20 пункту 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», пункту 2 ст. 36 Кодексу законів про працю, взявши до уваги рішення конкурсної комісії з відбору кандидатів на заміщення вакантних посад посадових осіб сільської ради від 27.04.2021 звільнити ОСОБА_1 з посади виконуючого повноваження начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства 11 травня 2021 року.

Слід зазначити, що уклавши строковий трудовий договір, позивач був ознайомлена з його умовами, в тому числі щодо закінчення строку його дії, а чинне трудове законодавство не покладає на роботодавця обов`язку попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору ОСОБА_1 уже виявив, коли подавав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. В той же час він не подавав документи та не брав участі в конкурсі на заміщення вакантної посади посадової особи в органах місцевого самоврядування - начальника відділу економічного розвитку та інвестування, комунальної власності, житлово-комунального господарства. Суд звертає увагу, що власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 36 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 753/16193/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 640/498/17-ц зроблено висновок, що підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП. Звільнити працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору можна як у період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці, оскільки частиною третьою статті 40 КЗпП України встановлено заборону щодо звільнення працівників у період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці лише з ініціативи роботодавця, тобто з підстав, передбачених у статтях40,41 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Підстави, передбачені вимогами ст.ст.139-143 КАС України, щодо стягнення чи відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 14, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 13.08.2021.

Суддя В.П. Тимошенко