Справа № 240/14848/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 240/14848/20

16 серпня 2021 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ НАФТОПРОДУКТ ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Водночас, апелянтом подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року, яке мотивовано помилковістю висновків суду апеляційної інстанції стосовно розміру необхідної до сплати суми судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Також, податковим органом відзначено, що повторне подання апеляційної скарги було затримано хворобою відповідального працівника та навантаженістю працівників податкового органу в умовах пандемії.

Суд, дослідивши дане клопотання, приходить до наступного висновку.

За приписами статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з матеріалами справи, оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції у відкритому судовому засіданні 20.11.2020 року. Повний текст рішення виготовлено 22.11.2020 року, його копія отримана апелянтом 26.11.2021 року.

Враховуючи зазначене, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 з урахуванням норм законодавства є 26.12.2020.

Вперше апелянт звернувся з апеляційною скаргою 21.12.2020.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області залишено без руху та запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, у строк протягом п`яти днів з моменту отримання вказаної ухвали, виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

Недоліки, які були зазначені даною ухвалою визначались в несплаті судового збору, який становить 6306,00 грн.

На виконання вимог суду відповідачембуло надіслано платіжне доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі в розмірі 3153,00 грн., при цьому, відмічено про помилковість тверджень суду апеляційної інстанції про необхідність сплати 6306,00 грн. судового збору, позаяк позивач при поданні позовної заяви судовий збір сплатив в розмірі 2102 грн.

Суд, надавши оцінку доводам апелянта відзначив, що визначаючи суму судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року, яку належало сплатити податковому органу, виходив з того, що за подання позовної заяви, яка містила дві вимоги немайнового характеру, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 4204,00 грн., що засвідчується платіжними дорученнями №1553 від 02.09.2020 року та №1557 від 08.09.2020 року. При цьому, слід зауважити, що платіжне доручення №1553 від 02.09.2020 року на суму 2102,00 грн. було долучено до матеріалів позовної заяви, а платіжне доручення №1557 від 08.09.2020 року було надано позивачем на усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, яку було залишено без руху.

В подальшому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 апеляційну скаргу було повернуто скаржнику.

Вдруге з апеляційною скаргою відповідач звернувся 09.07.2021 року, що вбачається з відбитку штампу вхідної кореспонденції Житомирського окружного адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи та органи місцевого самоврядування загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Щодо твердження апелянта про помилковість позиції суду апеляційної інстанції стосовно розміру належної до сплати суми судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, то останнім вже надавалась оцінка. Зокрема, судом в ухвалі від 03.02.2021 року про повернення апеляційної скарги було наведено детальне пояснення підстав для визначення вказаної суми.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Щодо завантаженості контролюючого органу та перебування на лікарняному відповідального працівника, та судова колегія відзначає, що труднощі в організації належного виконання обов`язків контролюючого органу не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження.

Вказана позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 27.07.2020 по справі № 580/1443/19, від 27.10.2020 по справі № 460/1245/19.

Отже, в даному випадку, скаржник не навів поважних підстав для пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що причина пропуску процесуального строку має об`єктивний і незалежний від скаржника характер, скаржником додатково такі докази не подано, обставини, на які покликається скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання суду апеляційної інстанції, не є непереборними чи такими, що унеможливлювали реалізацію права на апеляційне оскарження.

Крім того, згідно з ч.1, 3 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Тобто, суд не може ставити позивача в несприятливе становище у зв`язку з несвоєчасною сплатою судового збору відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року.

За змістом ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби України у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року відмовити.

2. Визнати неповажними причини пропуску Головним управлінням Державної податкової служби України у Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року.

3. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛІССЯ НАФТОПРОДУКТ ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень залишити без руху.

4. Запропонувати апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

5. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

6. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Біла Л.М.