Справа № 120/2082/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 серпня 2021 р.

Справа № 120/2082/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2020 року позивачем була подана анкета - заява на автоматичне призначення пенсії та скан - копія трудової книжки. Проте, в підсистемі "Звернення" не сформувалось звернення на призначення пенсії шляхом автопризначення, у зв"язку з відсутністю необхідного стажу ( 27 років ). 14.12.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області за №23 від 17.12.2020 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком в зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу ( 27 років ). Зазначено, що з огляду на наявний страховий стаж - 25 років 4 місяці 6 днів, заявник набуде право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 - річного віку.

Представник позивача вважає таке рішення відповідача протиправним, таким, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим в інтересах позивача звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, витребувано матеріали пенсійної справи позивача.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача зазначила, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки у нього відсутній необхідний страховий стаж.

Відповідач вказує на те, що до страхового стажу не зараховано період навчання ОСОБА_1 на курсах водіїв згідно наданого свідоцтва серії НОМЕР_1 , з огляду на відсутність фактичного періоду навчання та відомостей про присвоєння певної кваліфікації по завершенню навчання.

Головним управлінням було здійснено запит до Барської автошколи ТСОУ вих.№0200-0232-8/54042 від 13.11.2020 щодо надання відомостей про період навчання згідно наданої позивачем екзаменаційної картки водія. У відповіді, що надійшла від Барської автошколи ТСОУ 20.11.2020 за №10321/8, зазначено, що інформація про періоди навчання ОСОБА_1 відсутня та рекомендовано звернутись до Хмільницької технічної школи Товариства сприяння обороні України.

Спеціалістами Головного управління 24.11.2020 направлено запит №0200-0232- 8/55883 до Хмільницької технічної школи Товариства сприяння оборони України. Проте, відповідь до Головного управління не надходила.

До страхового стажу не зараховано також період роботи позивача з 20.03.1981 по 02.10.1981, згідно записів у трудовій книжці №2-4, у зв`язку із виправленням в трудовій книжці.

Головним управлінням було направлено запит до Головного управління статистики у Вінницькій області №0200-0232-6/54138 від 13.11.2020 щодо відомостей про завод Копайгородська ПМК-207 треста «Вінницяводбуд». Однак, відповідь до Головного управління не надходила.

До страхового стажу не зараховано також наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно системи персоніфікованого обліку: з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 страхувальником ПП «Житлово-експуатаційна контора №26» ПП «Вектор 2»; та з 01.05.2012 по 04.10.2012 страхувальником ПП «Бетон-Імпульс», з огляду на відсутність підтвердження про сплату страхових внесків.

Отже, згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача складає 25 років 4 місяці 6 днів, у зв`язку з чим Головне управління рішенням №23 від 17.12.2020 відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 27 років.

Відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 12.10.2020 року позивачем була подана анкета - заява на автоматичне призначення пенсії та скан - копія трудової книжки. Проте, в підсистемі "Звернення" не сформувалось звернення на призначення пенсії шляхом автопризначення, у зв"язку з відсутністю необхідного стажу ( 27 років ).

4.12.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області за №23 від 17.12.2020 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком в зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу ( 27 років ).

Так, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що неможливо зарахувати до страхового стажу період навчання ОСОБА_1 на курсах водіїв згідно наданого свідоцтва серії НОМЕР_1 , з огляду на відсутність фактичного періоду навчання та відомостей про присвоєння певної кваліфікації по завершенню навчання.

До загального стажу не зараховано також період його роботи з 20.03.1981 по 02.10.1981, згідно записів у трудовій книжці №2-4, з огляду на нечитабельність дати видачі наказу про прийняття на роботу, у зв`язку з неякісно відсканованою трудовою книжкою.

Також, до страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно системи персоніфікованого обліку: з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 страхувальником ПП «Житлово-експуатаційна контора №26» ПП «Вектор 2»; та з 01.05.2012 по 04.10.2012 страхувальником ПП «Бетон-Імпульс», з огляду на відсутність підтвердження про сплату страхових внесків.

Зазначено, що з огляду на наявний страховий стаж - 25 років 4 місяці 6 днів, заявник набуде право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 - річного віку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Як уже було встановлено судом вище, в жовтні та грудні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням №23 від 17.12.2020 відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії за віком, посилаючись на відсутність у нього необхідного страхового стажу. При цьому, в рішенні відповідач зазначив, що наявний у позивача страховий стаж - 25 років 4 місяці 6 днів є недостатнім для призначення йому пенсії за віком по досягненні 60 років і з огляду на наявний вказаний страховий стаж заявник набуде право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 - річного віку.

В той же час, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до його страхового стажу періоду її роботи з 20.03.1981 по 02.10.1981 (6 місяців 12 днів) у Копайгородська ПМК-207 треста «Вінницяводбуд» згідно записів трудової книжки №2-4, з огляду на нечитабельність дати видачі наказу про прийняття на роботу, у зв`язку з неякісно відсканованою трудовою книжкою.

Також, як видно з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності ОСОБА_1 згідно системи персоніфікованого обліку: з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 страхувальником ПП «Житлово-експуатаційна контора №26» ПП «Вектор 2»; та з 01.05.2012 по 04.10.2012 страхувальником ПП «Бетон-Імпульс», з огляду на відсутність підтвердження про сплату страхових внесків.

Крім того не зараховано до страхового стажу період навчання ОСОБА_1 на курсах водіїв згідно наданого свідоцтва серії НОМЕР_1 , з огляду на відсутність фактичного періоду навчання та відомостей про присвоєння певної кваліфікації по завершенню навчання.

Оцінюючи доводи відповідача про нечитабельність дати видачі наказу про прийняття позивача на роботу і, як наслідок, не врахування періоду роботи до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок у період роботи позивача у Копайгородська ПМК-207 треста «Вінницяводбуд» з 20.03.1981 по 02.10.1981, при внесенні запису про прийняття на роботу було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою 20.06.1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі -Інструкція № 162), а в подальшому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 162).

Суд зазначає, що пункти 2.3 та 4.1 Інструкції №162 містять положення, подібні положенням пунктів 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Відповідно до п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

З наданих відповідачем матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, зокрема, в записі №2 зазначено, що він 20.03.1981 року прийнятий на роботу трактористом 5-го розряду, підставою для внесення вказаного запису зазначено: «Пр. №23-К от 20.03».

Суд зауважує, що записи про спірний період роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені всупереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містять печатки та підписи посадових осіб, отже внесені у відповідності із встановленими правилами.

Отже, нечіткий запис №2 в трудовій книжці позивача не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні до його трудового стажу спірного періоду роботи та позбавлення останнього його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Головне управління не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження наявного у неї трудового стажу.

Крім того, суд наголошує, що висновок відповідача в оскаржуваному рішенні про нечитабельність дати видачі наказу про прийняття на роботу, у зв`язку з неякісно відсканованою трудовою книжкою, не позбавляв відповідача права зажадати від позивача якісно виготовленої копії трудової книжки, в той же час не давав підстав для відмови в зарахуванні спірного періоду.

Отже, із вищенаведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду роботи з 20.03.1981 по 02.10.1981 є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача), запис якої не містить недоліків.

Щодо не зарахування періодів роботи позивача з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 у ПП «Житлово-експуатаційна контора №26» ПП «Вектор 2» та з 01.05.2012 по 04.10.2012 у ПП «Бетон-Імпульс», з огляду на відсутність підтвердження про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень абз. 37, 39 ст. 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідно до ч. 16 ст. 106 Закону №1058-IV, виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Системний аналіз вищезазначених норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника позивач не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, з огляду на колегія суддів вважає, що наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи.

Надаючи оцінку обставинам даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17) 12 вересня 2019 року у справі №489/2283/16-а (провадження № К/9901/18617/18), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Враховуючи, що спірні періоди роботи підтверджуються наявною у матеріалах справи копією трудової книжки серії НОМЕР_2 , що свідчить про факт роботи позивача у період з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 та з 01.05.2012 по 04.10.2012, відповідач протиправно не зараховано вказані періоди до страхового стажу ОСОБА_1 .

При цьому суд зауважує, що відповідач помилково вказав що з 01.06.2011 по 31.01.2012, з 01.03.2012 по 19.03.2012 позивач працював у ПП «Житлово-експуатаційна контора №26» ПП «Вектор 2», а з 01.05.2012 по 04.10.2012 у ПП «Бетон-Імпульс».

Як видно з записів №23 та 24 в трудовій книжці позивача позивач 03.06.2011 року прийнятий в ПНВП "ЗалізоБетонЦентр" на роботу водієм, з якої звільнений за угодою сторін 19.03.2012.

Крім того, згідно з записами в трудовій книжці № НОМЕР_3 , позивач прийнятий на роботу водієм в ПП "Бетон - імпульс " 20.03.2012, звідки звільнений 04.10.2012 року.

Як видно з алгоритму розрахунку стажу для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , який міститься в наданій відповідачем пенсійній справі, період роботи позивача з 03.06.2011 по 19.03.2012 зарахований відповідачем лише частково в кількості 20 днів (в період з 01.03.2012 по 19.03.2012 ), хоча мав бути зарахований стаж 9 місяців 16 днів. Крім того, період роботи з 20.03.2012 по 04.10.2012 року також зарахований лише частково 1 місяць 20 днів ( в період з 20.03.2012 по 03.10.2012 ), замість 6 місяців 14 днів.

Відтак, суд зауважує, що висновки відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні, ще й не узгоджуються з відомостями алгоритму розрахунку стажу для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , який міститься в наданій відповідачем пенсійній справі.

На підставі викладеного, з урахуванням самостійно врахованого відповідачем страхового стажу позивача - 25 років 4 місяці 6 днів, та приймаючи до уваги висновки суду про необхідність врахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.03.1981 по 02.10.1981; з 03.06.2011 по 19.03.2012; з 20.03.2012 по 04.10.2012, суд приходить до висновку, що позивач станом на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії мав необхідний страховий стаж - 27 років для призначення йому пенсії за віком при досягненні віку 60 років.

При цьому суд зауважує, що позивач досяг віку 60 років - ІНФОРМАЦІЯ_1 та 12.10.2020 і повторно 14.12.2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Відтак, відповідач рішенням за №23 від 17.12.2020 року протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком в зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу ( 27 років ).

Щодо не зарахування періоду навчання позивача на курсах водіїв, суд зазначає наступне.

На момент проходження позивачем курсів про підвищення кваліфікації водіїв діяв Закон УРСР «Про народну освіту» від 01.10.1974.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 вказаного закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Частиною 4 ст. 48 зазначеного закону визначено, що особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку №637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання на курсах водіїв представником позивача надано суду копію свідоцтва серії НОМЕР_4 , виданого Хмільницькою технічною школою та копію екзаменаційної картки водія. Суд констатує, що у вказаних документах відсутня інформація щодо періоду навчання позивача на зазначених курсах. Крім того, суд наголошує, що зазначаючи про безпідставність не включення відповідачем навчання на курсах водіїв в страховий стаж позивача, представник позивача у позовній заяві сам не вказує який саме це період ( день, місяць рік початку та закінчення навчання ).

В матеріалах пенсійної справи містяться запити Головного управління Пенсійного фонду України до Барської автошколи Товариства сприяння оборони України та до Хмільницької технічної школи Товариства сприяння оборони України, в яких відповідач просив надати інформацію про період навчання ОСОБА_1 на курсах водіїв.

Хмільницькою технічною школою ТСО України надано відповідь за вих. №67 від 01.12.2020, в якій зазначено, що довідку про навчання ОСОБА_1 видати не має можливості, оскільки відсутні архівні документи.

Навчальний заклад об`єднання громадян «Барський районний спортивно-технічний клуб ТСО України» надав відповідь за №51 від 20.11.2020, в якій зазначено, що інформація про період навчання ОСОБА_1 на денному відділенні Лука-Барської технічної школи ДОСААФ відсутня.

Таким чином, як слідує із матеріалів справи, пенсійний орган вживав заходів з метою встановлення періоду навчання на курсах водіїв, однак такої інформації не отримав. Крім того, як вже зазначав суд, такої інформації не надає і сам позивач та його представник.

Таким чином, відповідач був позбавлений можливості встановити точний період навчання позивача на курсах водіїв, а отже правомірно не зарахував такий період до страхового стажу ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача за № 23 від 17.12.2020 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є обґрунтованими, доводяться наявними матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Як наслідок, і похідна позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком підлягає задоволенню.

При цьому, щодо часу, з якого позивачу має бути призначена пенсія суд зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою ) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 14.12.2020 року, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку ( 60 років - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відтак, пенсія позивачу має бути призначена з дня звернення - 14.12.2020 року.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову відповідно до вищевикладених мотивів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України і присуджує на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №23 від 17.12.2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно з ст. 26 Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " з дня звернення - 14.12.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати у виді судового збору в сумі 908 гривень (дев"ятсот вісім гривень ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна