Справа № 372/1985/21
Суддя: Зінченко О. М.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1985/21
Провадження № 2-а-20/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі

Головуючого - судді Зінченко О.М.,

при секретарі судового засідання Литвинюк Ю.М.,

представника Корзаченка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Корзаченко В.М. звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 020 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 846619 від 20.05.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві, зазначив, що 20 травня 2021 року старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Корнієнко Євгеній Олександрович, виніс постанову серії ДП18 № 846619 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою застосував до позивача, ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф в розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 140 КУпАП. З указаної постанови вбачається, що 20 травня 2021 року о 13 годині 41 хвилина, будучи посадовою особою (начальником дільниці № 16 ПП «Автомагістраль»), відповідальною за експлуатаційний стан, на автодорозі Р-04 Київ-Фастів-Тараща-Звенигородка, км 4+300, не вжив заходів щодо ліквідації ями (вибоїни), не огородив її та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною статті 140 КУпАП. Представник позивача вважає такі дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Корнієнка Євгенія Олександровича протиправними, а вказану вище постанову серії ДП18 № 846619 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 140 КУпАП, незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, надав до суду відзив, проти задоволення позову заперечив.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, а також доказів, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов таких висновків.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Частиною другою цієї статті передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Проаналізувавши наведені дані, дослідивши матеріали справи, в тому числі, надану позивачем копію постанови серії ДП18 № 846619 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.140 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 грн. дійсно була винесена старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Корнієнком Євгенієм Олександровичем, 20.05.2021 року.

В постанові вказується, що 20 травня 2021 року о 13 годині 41 хвилина, будучи посадовою особою (начальником дільниці № 16 ПП «Автомагістраль»), відповідальною за експлуатаційний стан, на автодорозі Р-04 Київ-Фастів-Тараща-Звенигородка, км 4+300, не вжив заходів щодо ліквідації ями (вибоїни), не огородив її та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною статті 140 КУпАП.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що унормовані в Постанові Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху», яку затверджено постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України ці правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на цих ПДР України.

П.п. 1.3, 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих ПДР, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.1.5 ПДР визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Корнієнко Євгеній Олександрович під час складання постанови відносно позивача не вказав у оскаржуваній постанові конкретну частину ст. 140 КУпАП, яка насправді має аж 4 (чотири) частини, які у свою чергу передбачають різну відповідальність за різні види порушень.

Твердження представника відповідача з приводу відсутності частини статті під час складання постанови, які викладенні в відзиві на позовну заяву, суд вважає не обґрунтованими та безпідставними, оскільки під час складання постанови посадова особа зобовязанна роз`яснити суть вчиненого правопорушення та повідомитим наслідки за його вчинення. Так представником відповідача у відзиві зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП.

Частиною 1 статті 140 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Вказана частина статті є бланкетною і тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності потребує чіткого і конкретного зазначення, які ж саме правила, норми чи стандарти були порушені і має містити відповідні докази такого порушення.

П. 11 ч. 1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірність експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, 20 травня 2021 року старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Корнієнко Євгеній Олександрович, виніс постанову серії ДП18 № 846619 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою застосував до позивача, ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф в розмірі 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 140 КУпАП.

Згідно даної постанови встановлено, що 20 травня 2021 року о 13 годині 41 хвилина, позивач будучи посадовою особою (начальником дільниці № 16 ПП «Автомагістраль»), відповідальною за експлуатаційний стан, на автодорозі Р-04 Київ-Фастів-Тараща-Звенигородка, км 4+300, не вжив заходів щодо ліквідації ями (вибоїни), не огородив її та не позначив дорожніми знаками, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статті 140 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова виписана абсолютно не конкретно, не містить зазначення частини статті 140 КУпАП, не вказує який саме пункт і якої саме норми законодавства порушено ОСОБА_1 , що дає можливість тлумачити її по-різному, незрозумілим залишається, що ж саме малось на увазі під порушенням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, де саме і які саме заходи повинні були вжиті для відновлення безпечних умов для руху.

Зазначення про порушення загального пункту 1.5. Правил дорожнього руху України на який посилається у оскаржуваній постанові відповідач також не дає відповіді на питання що ж саме начебто було порушено позивачем ОСОБА_1 . Має бути чітко зазначено конкретний пункт чи підпункт ДСТУ 3587-97, Закону України «Про дорожній рух» чи ПДР України, який до чогось зобов`язує чи щось визначає, чого відповідачем зроблено не було.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззапереченим доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Належних доказів порушення позивачем п. 1.5 ПДР України відповідачем не надано, а надані відповідачем до відзиву фотокартки наявної вибоїни вказують на те, що вказана вибоїна знаходиться навіть не на автомобільній дорозі, а біля виїзду на автодорогу з парковки. Також відповідачем не доведено, що позивач був відповідальним за утримання під`їздів до дороги.

Окремо, суд звертає увагу на те, що текст оскаржуваної постанови не містить жодних посилань на те, що обставини, викладені в ній були зафіксовані на будь-які технічні прилади, тож незрозумілим залишається і походження доданих фотокарток.

Зважаючи на те, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного проступку провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, адже постанова щодо ОСОБА_1 винесена на припущеннях та не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому вона є такою, що прийнята не у спосіб передбачений Конституцією та законами України, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 11,77-78,132, 195,241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Київській області капітаном поліції Корнієнком Є.О. серії ДП18 № 846619 від 20.05.2021 року винесену відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ст.140 КУпАП України, скасувати.

Провадження по даній справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 454 грн. 00 коп. по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного адміністративного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмово провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко