Справа № 200/3647/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2021 року справа №200/3647/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 200/3647/21 (головуючий І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо нарахування та виплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у 2020 році у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради нарахувати та виплатити йому щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня у 2020 році як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач в порушення вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 сплатив щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року у меншому розмірі, ніж встановлений Законом, а саме у розмірі 1390 грн., що встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2019 року №112 Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. В задоволенні заяви про перерахунок, нарахування та виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік було відмовлено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік виходячи з розміру, що встановлений статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на користь ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, враховуючи висновки, що викладені в рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, в розмірі 8190 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Кошти позивачу виплачені правомірно, в порядку та розмірі, визначених Кабінетом Міністрів України у Постанові № 112 від 19.02.2020, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Позивача не було включено до переліку осіб, які мають право на отримання допомоги у 2020 році, наданих військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями.

Управління не нараховувало на спеціальні рахунку військових частин, установ, організацій за місцем служби щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 25 квітня 2017 року); перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Слов`янської міської ради.

11 березня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоотриманої суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбачену Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.

Також зазначав, що ним було отримано допомогу, зокрема у 2020 році в розмірі 1390 грн., що не відповідає розміру, який передбачений ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а саме 5 мінімальним розмірам пенсій за віком. Просив допомоги виплатити на зазначений ним рахунок.

На вказану заяву надано відповідь від 23 березня 2021 року №Г-0424-2.1-6.2, в якій зазначалося, зокрема, що в 2019 році, на підставі переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги щодо проведення виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, наданих на адресу управління Слов`янським об`єднаним міським військовим комісаріатом, позивачу виплачена щорічна разова грошова допомога в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2019 року №237 Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. В 2020 році у зв`язку з відсутністю особистого звернення та ненадходженням на адресу управління переліку осіб, які мають право на отримання грошової допомоги до 5 травня, виплата позивачу не проводилась.

Фактично позивачу відмовлено у виплаті разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня 2020 рік.

На звернення позивача Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації надано відповідь від 30 березня 2021 року № Г-0294-17-1.1-360, в якій повідомлено, що Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради в 2019 році, на підставі переліку осіб, які мають право на одержання грошової допомоги до 05 травня, наданих Слов`янським об`єднаним міським військовим комісаріатом, позивачу було нараховано щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 1295 грн. Кошти для виплати вказаної грошової допомоги до 05 травня перераховано у травні 2019 року на особистий рахунок позивача, відкритий у відділенні АТ КБ Приватбанк. За інформацією Управлінь соціального захисту населення Донецької області позивач в переліках осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги до 05 травня у 2020 році, наданих військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями до управлінь, не значиться; особисто із заявою про виплату разової грошової допомоги до 05 травня у 2020 році позивач не звертався.

Спірним питанням у цій справі є відповідність розміру виплаченої допомоги до 05 травня встановленому законодавством.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII).

За приписами статті 13 частини 5 Закону України № 3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком, III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, зазначена норма наділяла Кабінет Міністрів України повноваженнями встановлювати розмір грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", де передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4120,00 гривень; II групи - 3640,00 гривень; III групи - 3160,00 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 справа №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За положеннями ст. 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, на момент нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги за 2020 рік діяла ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій - 7 мінімальних пенсій за віком.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

При цьому, це рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно ч. 3 ст. 291 КАС України, суд, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, дії відповідача, які полягали у відмові нарахуванні та виплаті щорічної разової допомоги до 5 травня в 2020 році в розмірі семи мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є протиправними.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав.

Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено в 2020 році у розмірі, меншому ніж передбачено частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі та необхідності його відновлення шляхом визнання протиправними дій відповідача в частині відмови у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в належному розмірі та стягнення недоплачену суму допомоги.

Є неприйнятним посилання апелянта, що позивач не значиться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, оскільки відповідно до п. 5 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, для включення до Реєстру інформації про пільговика такий пільговик має подати до відповідного суб`єкта заяву за встановленою формою разом з документами. Без такого звернення пільговик до Реєстру не включається. Проте, факт не перебування особи в Реєстрі не свідчить про наявність чи відсутність у нього певного статусу та прав, пов`язаних з таким статусом.

Посилання апелянта, що в поданих до нього переліках осіб, які мають право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, позивач не значиться, є неприйнятними, оскільки статус позивача як учасника бойових дій у відповідності до вимог законодавства підтверджений відповідним посвідченням. Крім того, у 2019 році Слов`янським об`єднаним міським військовим комісаріатом позивач був внесений до такого переліку, а помилкове не внесення його до переліку у 2020 році не може порушувати право позивача на отримання такої допомоги.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статями 139, 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 200/3647/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі № 200/3647/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16 серпня 2021 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар