Справа № 638/1763/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
17 серпня 2021 року № 638/1763/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Білової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (вул. Клочківська, буд. 228 П, м. Харків, 61045, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 11.09.2020 року про заборону в`їзду громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.02.2021 передано справу на розгляд Харківського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Біловій О.В. 20.05.2021.

Ухвалою суду від 25.05.2021 залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області довідку про перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку, та суми нарахованої та отриманої ним пенсії за 2020-2021 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.09.2020 відносно позивача прийнято постанову про заборону в`їзду на територію України строком на три роки (постанову отримано 26.01.2021 року в якості додатку до відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в перетині державного кордону, справа №520/16077/2020). Відповідачем не було досліджено, чи не є надмірним заборона в`їзду на територію України на три роки. Позивач є літньою людиною, на території України отримує пенсію та відвідує свого сина з онуками, а тому винесення постанови про заборону в`їзду в Україну на три роки для нього є надмірним тягарем. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення спірного рішення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих законом повноважень. Зазначив, що Рішення про заборону в`їзду в Україну прийняте 11.09.2020 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (командир в/ч НОМЕР_2 ), підставою якою стало порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї в межах Донецької та Луганської області, як це визначено у ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецької та Луганській областях», що стало відомо з особистих пояснень позивача та встановлено, що 10.09.2020 приблизно 16.00 він виїхав через закритий пункт пропуску «Маринівка» до Російської Федерації, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Зі слів позивача встановлено, що 29.01.2020 він в`їхав встановленим порядком на тимчасову окуповану територію України в межах Донецької та Луганської області через КПВВ «Майорське», що також підтверджується відомостями з банків даних Держприкордонслужби України. В зв`язку із вчиненим адміністративним правопорушенням 11.09.2020 постановою про накладення адміністративного стягнення СхРУ №071991 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 1700.00 грн. Зазначена постанова не оскаржувалась позивачем та набрала законної сили.

Представник позивача не погодився з доводами відзиву та направив до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що не знав та не міг знати про те, що пункт пропуску «Маринівка» є вже тимчасово окупованою територією, а будь-яких знаків розміщено не було. ОСОБА_1 не може бути винуватий в тому, що Відповідач не забезпечив інформування про відсутність переходу через КПВВ «Майорське» (Зайцево) та не забезпечив схоронність та недоторканість державного кордону в даному пункті пропуску.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, має посвідку на постійне проживання в Україні Серії НОМЕР_3 , видану 14.08.2007, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи, пенсіонер.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Краматорська Донецької області і отримує пенсію за віком.

Позивачу Службою Безпеки України видано дозвіл на перетин кордону з Україною (номер перепустки 50) без обмеження терміну дії.

З матеріалів справи судом встановлено, що на території України в м. Київ проживає син позивача ОСОБА_2 , який також є громадянином РФ, є внутрішньо переміщеною особою, має посвідку на постійне проживання в Україні, та онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11 вересня 2020 року Позивач мав намір перетнути кордон України через пункт пропуску «Гоптівка», прибувши з РФ.

В пункті пропуску з особистих пояснень позивача було встанволено, що 10.09.2020 приблизно о 16.00 позивач виїхав з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області через закритий пункт пропуску «Маринівка» до Російської Федерації.

У зв`язку зі встановленням вказаних обставин, які також не заперечуються у позові, начальником 2 групи іпк віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » лейтенантом ОСОБА_4 було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ № 071991 від 11.09.2020 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинене правопорушення не оспорював, вину визнав.

В подальшому Начальником 2 групи іпк віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » лейтенантом ОСОБА_4 було складено Довідку стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону вїзду в Україну від 11.09.2020, в якій зазначено обставини, що є підставою для прийняття такого рішення, а також зазначено опис діяння, яке є підставою для прийняття стосовно особи рішення про заборону в`їзду, в тому числі, з посиланням на притягнення позивача до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Разом з вказаною довідкою для вирішення питання про прийняття рішення про заборону в`їзду було додано довідку про результати опитування особи, та копії інших документів.

Відповіддю №8.3-8334/2-20 від 29.10.2020 року на запит Державна міграційна служба України повідомила про відсутність у ОСОБА_1 заборони на в`їзд в Україну.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 29.01.2020 року він вийшов з території України через КПВВ «Майорське» (Зайцево), а 10.09.2020 року вийшов з пункту пропуску «Маринівка» (на територію РФ) в пішому порядку. Про те, що пункт пропуску «Маринівка» є вже тимчасово окупованою територією, позивач не знав. Порушувати законодавство більше не буде.

В подальшому відносно позивача прийнято постанову про заборону в`їзду на територію України строком на три роки.

Позивач не погоджується з постановою про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів абз. 8 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства врегульовано в Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженій Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.12.2011 № 946, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1564/20302 (Далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі, зокрема: е) якщо іноземець здійснив в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них з порушенням встановленого законодавством України порядку або вчинив спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Згідно з пп. 3.1-3.6 Розділу ІІІ Інструкції у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.

У довідці зазначаються:

а) відомості про особу за такими обов`язковими реквізитами: „Громадянство, „Прізвище, ім`я особи, „ ОСОБА_5 , „Дата народження (день, місяць та рік), „Вид документа (паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), „Серія, номер документа.

Реквізит „Прізвище, ім`я особи повинен зазначатися літерами верхнього регістру (великими літерами) у називному відмінку:

для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь (залежно від виду документа) - латинськими або російськими літерами;

для іноземців та осіб без громадянства інших держав - тільки латинськими літерами;

б) обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду;

в) у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема:

обставини і характер вчинення особою діяння;

результати досліджень паспортних документів такої особи чи візи;

г) термін заборони в`їзду в Україну особі, визначений відповідно до розділу III цієї Інструкції.

До довідки додаються копії сторінок паспортного документа особи, які містять фотокартку або інше зображення обличчя особи та відомості про неї („Громадянство, „Прізвище, ім`я особи, „ ОСОБА_5 , „Дата народження (день, місяць та рік)), копії протоколів, постанов про вчинення особою адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена статтями 185-10, 202, 203, 203-1, 204-1, 204-2, 204-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за наявності), віз або відміток уповноважених державних органів та результатів їх досліджень, пояснення свідків, витяги з баз даних про осіб, які перетнули державний кордон (далі - бази даних).

На підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

Підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення.

Отримавши матеріали, начальник зміни реєструє їх у журналі обліку матеріалів щодо заборони в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (додаток 2) та невідкладно доповідає про їх надходження уповноваженій посадовій особі для прийняття рішення. При цьому в журналі в обов`язковому порядку зазначаються час отримання матеріалів начальником зміни та час доповіді про їх надходження уповноваженій посадовій особі, що засвідчується підписом начальника зміни.

Уповноважена посадова особа зобов`язана протягом трьох годин після доповіді розглянути отримані матеріали та:

а) за наявності підстав прийняти шляхом затвердження обох примірників постанови рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну. Затверджені примірники постанови передаються начальнику зміни;

б) за відсутності достатніх підстав утриматися від прийняття рішення, наклавши на постанові відповідну резолюцію. Незатверджені примірники постанови передаються начальнику зміни.

Про прийняте рішення начальник зміни невідкладно із застосуванням засобів телефонного зв`язку інформує старшого зміни.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції перший примірник постанови із зазначеним на ній рішенням та довідка зберігаються в органі охорони державного кордону, який затвердив постанову. Другий примірник постанови, завірений гербовою печаткою, штабом органу охорони державного кордону (головним відділом) надсилається в підрозділ охорони державного кордону, яким ініційовано питання про заборону в`їзду в Україну іноземцю.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення СхРУ № 071991 від 11.09.2020 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинене правопорушення не оспорював, вину визнав.

Начальником 2 групи іпк віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) впс « ІНФОРМАЦІЯ_5 » лейтенантом ОСОБА_4 було складено Довідку стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну від 11.09.2020, в якій зазначено обставини, що є підставою для прийняття такого рішення, а також зазначено опис діяння, які є підставою для прийняття стосовно особи рішення про заборону в`їзду, в тому числі з посиланням про вчинене адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Разом з вказаною довідкою для вирішення питання про прийняття рішення про заборону в`їзду було додано довідку про результати опитування особи, та копії інших документів.

Постанова про заборону в`їзду затверджена Начальником Харківського прикордонного загону полковником ОСОБА_6 11.09.2020.

Відтак, відповідачем при вирішенні питання про прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну дотримано процедуру винесення такого рішення.

Щодо посилань представника позивача на неврахування особистих обставин позивача, наявність посвідки на постійне проживання в Україні, отримання позивачем на території України пенсії та проживання на території України сина та онука позивача, суд зазначає наступне.

Законом №3773-VI визначено, що іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Частиною третьою статті 3 Закону №3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Підстави для заборони в`їзду іноземців в Україну визначені статтею 13 Закону №3773-VI. В`їзд в Україну іноземцю не дозволяється, зокрема, якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

Аналогічні підстави для заборони в`їзду на територію України іноземцю викладені і в Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства.

Частиною третьою статті 13 Закону №3773-VI визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції встановлено, що рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на строк 3 роки.

Як встановлено судом, позивач не оскаржив постанову відповідача СхРУ №071991 від 11.09.2020, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення адміністративного правопорушення, що виразилось у порушенні порядку виїзду з тимчасово окупованої території. Позивач визнав свою вину та 03.10.2020 сплатив штраф, накладений цією постановою.

Враховуючи доведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке статтею 13 Закону №3773-VI передбачена заборона в`їзду в Україну, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення.

Доводи представника позивача стосовно того, що він має посвідку на постійне місце проживання в Україні, має сина, онука та отримує пенсію на території України, не можуть бути підставою для скасування такої заборони, оскільки чинним законодавством не передбачено скасування заборони в`їзду на територію України з вказаних обставин.

Крім того, вказані обставини, та зокрема, наявність посвідки на постійне проживання в Україні не звільняє позивача від необхідності дотримання загальних правил перетину державного кордону для іноземних громадян.

Також чинним законодавством не передбачено зменшення встановленого пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції №946 строку заборони в`їзду в Україну.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 13.06.2018 у справі № 815/5991/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання представника позивача на необізнаність позивача про те, що пункт пропуску «Маринівка» є тимчасово окупованою територією, не береться судом до уваги, оскільки інформація про території, на яких органи влади України не здійснюють свої повноваження, є відкритою та регулярно оновлюється та висвітлюється в засобах масової інформації, Крім того, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що об`єктивно унеможливлює незнання вказаної інформації. Суд зазначає, що пункт пропуску «Маринівка» не перебуває на лінії розмежування та не контролюється українською владою ще з 2014 року.

Як вбачається з веб-ресурсів, через вказаний пункт органи окупаційної влади здійснюють оформлення перетину кордону між так званою ДНР та Російською федерацією, пункт оснащений прапорами окупаційної влади та відповідними вивісками.

Інші доводим сторін висновків суду не змінюють та не спростовують.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи судом відповідачем доведено відповідність спірного рішення вимогам, викладеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема в частині винесення такого рішення на підставі, що визначені законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), з огляду на що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 134, 139, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення, з урахуванням перебування судді у відпустці, складено 17 серпня 2021 року.

Суддя Білова О.В.