Справа № 340/1313/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2021 року м.Дніпросправа № 340/1313/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №340/1313/21 (суддя Момонт Г.М.) за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Олександрійської міської ради щодо ненадання повної відповіді на звернення про надання характеристики підвального приміщення, інформації про його цільове призначення, технічного паспорта (плану) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Олександрійську міську раду надати позивачу характеристики підвального приміщення, інформації про його цільове призначення, технічного паспорта (плану) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача надати інформацію про те, чи призначалося підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з самого початку (з моменту його будівництва, проектування, експлуатації) під перукарні, крамниці, офіси, поштові відділення та документальне підтвердження;

- зобов`язати відповідача надати позивачу належним чином завірені копії приватизаційної справи підвалу за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення 27 сесії Олександрійської міської ради від 26.12.2003 р. №376 в частині віднесення нежитлового приміщення (підвалу) за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста, що підлягає приватизації (відчуженню) у 2004 році;

- скасувати рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради №105 від 19.02.2004 р. про право власності територіальної громади м. Олександрії на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 9 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі позивач просить ухвалу суду від 19.04.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що висновки суду про подачу ним позову поза межами визначеного КАС України строку є безпідставними. Позивач вважає, що причини пропуску строку звернення до суду підлягають визнанню поважними, докази цьому позивач надавав і суду, і додає до апеляційної скарги. Щодо оскаржених рішень, позивач вважає, що строки на звернення до суду з позовом про їх оскарження не пропустив, оскільки не був ознайомлений з їх змістом.

Відповідач направив суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що у суду були законні підстави для залишення позову позивача без руху із наданням можливості обґрунтувати поважність причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом. Звернення до суду позивача з даним позовом відбулось поза межами строків, встановлених нормами КАС України, а отже у суду були законні підстави для повернення позову на підставі п. 9 ч.4 ст.169 КАС України.

Позивач надіслав письмові пояснення та заперечення на відзив, в яких спростовує позицію відповідача щодо пропуску ним строку на звернення до суду та існування поважних причин, про які позивач суду повідомляв.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, відповідно до частини 2 статті 312 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач звернувся до суду з позовом 29.03.2021р. і в позові зазначив, що на реалізацію прав, передбачених ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та з метою з`ясування чи було підвальне приміщення, розташоване в будинку, де позивач проживає, самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, на адресу Олександрійської міської ради ним надсилалися звернення та запити про надання інформації. Листом від 31.07.2018 року йому була надана відповідь на запити, до якої долучено копію рішення Олександрійської міської ради від 26.12.2003р №376 та копію свідоцтва про право власності на житловий будинок з підвалом, що належить територіальній громаді м. Олександрія. Протягом 2018 та 2019 року позивач листувався з відповідачем з попередньо піднятих питань, і остання відповідь на його звернення була отримана 17.07.2020року. Вважає, що відповідач порушив вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки не в повному обсязі надав позивачу інформацію на його запити та документи, що підтверджують певні факти.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року, на виконання вимог частини 6 статті 161 КАС України, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Судом роз`яснено позивачу необхідність подати заяву про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом з документальним підтвердженням поважності причин пропуску такого строку.

На виконання ухвали суду від позивача надійшли: повідомлення про усунення недоліків позовної заяви, додаткові пояснення та заява про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом. В заяві позивач вказав, що проходить військову службу, та перебував певний час в зоні АТО, що є поважними причинами пропуску процесуального строку. До того ж, вважає, що строки звернення до суду з позовом про скасування рішень відповідача №376 та №105 ним не пропущено, оскільки він оскаржує нормативно-правові акти органу місцевого самоврядування, які продовжують діяти (а.с. 45-46).

Суд першої інстанції, посилаючись на ч.2 ст. 123 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі ч.4 ст. 169 КАС України.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч.2 ст. 123 КАС України.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини другої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

За змістом ч.1,2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві , визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси, та просити суд про їх захист, за умови звернення до суду в межах строків, визначених законом. Подання особою позову після закінчення строків, без заяви про поновлення пропущеного строку, є підставою для залишення такого позову без руху.

В даному випадку, у суду першої інстанції були законні підстави для залишення позовної заяви позивача без руху, оскільки позов позивачем було подано з пропуском визначеного законом строку, а наведені позивачем у клопотанні обставини про поважність причин пропуску строку не були підтверджені доказами.

Одними з вимог, заявлених у позові є вимоги про скасування рішень Олександрійської міської ради від 26.12.2003 р. №376 в частині віднесення нежитлового приміщення (підвалу) за адресою: АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади міста, що підлягає приватизації (відчуженню) у 2004 році та Виконавчого комітету Олександрійської міської ради №105 від 19.02.2004року про право власності територіальної громади міста Олександрія на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно визначень, викладених у статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішення, які оскаржує позивач, є актами індивідуальної дії, а не нормативно-правовими актами, як помилково вважає позивач.

Строки для звернення до суду з позовом про оскарження індивідуального акту обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернення до суду позивача відбулося після спливу більш ніж 17 років з дня прийняття оскаржених рішень та більш ніж 2 роки 8 місяців з дня отримання позивачем їх копій, отже поза межами 6-місячного строку, визначеного нормами КАС України.

Колегія суддів вважає, що позивач був обізнаний про наявність оскаржених ним рішень з моменту отримання відповіді на своє звернення, датованої 31.07.2018 року, до якої були долучені копії таких рішень, про що сам зазначає у позовній заяві.

Щодо оскарження дій відповідача, що полягали в ненаданні повної відповіді на звернення про отримання інформації.

Позивач у позові стверджує, що запити ним направлялися до відповідача протягом 2018-2019року. Відповіді на свої запити позивач отримував, проте не в повному обсязі, тому продовжував надсилати і в 2020 році запити про надання інформації, яка стосується підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З позовом позивач звернувся у березні 2021року, тобто з пропуском строку, визначеного КАС України для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на звернення до суду, позивач вказав, що технічна можливість подати позовну заяву настала після завершення виконання військовою частиною, де він проходить військову службу, завдань за призначенням і повернення з району здійснення відсічі збройній агресії Російської Федерації до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Позивач вказує, що Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 р. у справі №480/1449/18 зазначив, що служба в АТО/ООС є поважною причиною пропуску позовних строків. Крім того, запити до відповідача, у тому числі після 31.01.2019 р. були надіслані через відділення поштового зв`язку м. Олександрія Кіровоградської. Направлення таких листів (запитів) здійснювалося виключно у той час, коли позивач перебував у відпустці чи коли йому надавалися вихідні дні як компенсація за виконання завдань поза межами пункту постійної дислокації.

Оцінюючи наведені позивачем обставини, суд вказав, що проходження служби в АТО/ООС не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду, однак може розцінюватися як поважна підстава пропуску строку звернення до суду у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Позивач повідомив, що своєчасне звернення до суду унеможливлювалося виконанням військовою частиною, де він проходить військову службу, завдань за призначенням, однак позивачем не конкретизуються періоди, упродовж яких він безпосередньо перебував у районі проведення ООС, не надано і доказів на підтвердження таких періодів. Окрім того, у заяві про поновлення строку позивач сам зазначає про те, що перебував у відпустці та мав вихідні дні під час яких перебував у м. Олександрія.

Таким чином, позивачем не доведено, що він не мав об`єктивної можливості звернутися з даним позовом у строк встановлений ч.2 ст.122 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та звертає увагу, що суд, залишаючи позов без руху, вказав на необхідність надання доказів на підтвердження обставин, що перешкоджали позивачу вчасно звернутися до суду з даним позовом. В той же час, позивач на усунення недоліків позовної заяви подав суду лише пояснення та заяву з викладення причин, що на його думку є поважними, проте доказів на підтвердження так і не надав.

Вже в апеляційній скарзі позивач наводить інші причини та обставини, що перешкоджали йому звернутися до суду у визначені законом строки, з підтвердженням їх доказами. Колегія суддів відхиляє такі доводи і докази, оскільки вони не надавалися суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були підстави, передбачені п.9 ч.4 ст.169 КАС України, для повернення позовної заяви ОСОБА_1 ..

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 340/1313/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак