Справа № 640/32015/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року м. Київ №640/32015/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2020 року №-1013, яке прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем отримано податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2020 року №-1013 про сплату земельного податку з фізичних осіб за податковий період - 2020 рік на суму 14730,25 грн. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, незаконним, недостовірним та таким, що грубо порушує її права, оскільки сума податку, нарахована відповідачем, не відповідає розміру податку, визначеного Податковим кодексом України, крім того у позивача відсутня у власності земельна ділянка, а тому позивачка не повинна сплачувати такий податок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, виходячи з того, що згідно з даними контролюючого органу за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1261 га, що зумовлює наявність у позивача обов`язку зі слати земельного податку, згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, право власності на земельну ділянку підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 липня 2013 року.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2020 року №-1013, згідно з яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 14730,25 грн.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправним позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У свою чергу об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (пункт 270.1 статті 270 Податкового кодексу України).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (стаття 285 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

При цьому, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що у силу пункту 287.6 статті 287 Податкового кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

За твердженнями позивача в останньої відсутня у власності земельна ділянка, щодо якої визначено суми земельного податку, а тому й відсутній обов`язок щодо сплати такого податку.

У той же час, згідно з пунктом 4 Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року №1386, Держгеокадастр та Мін`юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі:

Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача;

Мін`юст - про землевласників або землекористувачів, зокрема про найменування та місцезнаходження або прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), назву, номер та дату правовстановлюючого документа, кадастровий номер земельної ділянки, площу відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дату державної реєстрації речового права, цільове призначення, місцезнаходження земельної ділянки (у разі наявності такої інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), розмір частки у праві спільної власності на земельну ділянку (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), а також про об`єкти незавершеного будівництва.

На підтвердження наявності у позивача обов`язку із сплати земельного податку, встановленого оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням представником відповідача надано суду заяву щодо встановлення на облік, як власника земельної ділянки та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1261 га, з кадастровим номером :05:001:0177.

У той же час, на підтвердження позиції позивача щодо відсутності у власності вищезазначеної земельної ділянки, щодо якої визначено суму земельного податку, останньою не надано жодного доказу.

Відтак, зазначені твердження позивача судом не приймаються, як безпідставні.

Щодо невірного розрахунку суми земельного податку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 287.2 статті 287 Податкового кодексу облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби.

Відповідно до пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування додатком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та Іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган

Згідно зі статтею 22 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ (із змінами та доповненнями) громадянам передаються у власність та надаються у користування землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Згідно із статтею 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності. Базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнтів індексації (ст. 271 ПК України).

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни, зокрема, в частині плати за землю.

Так, з 01 січня 2015 плату за землю віднесено до місцевих податків і зборів.

Відповідно до пункту 12.3. статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1. п. 12.3. ст. 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу, з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2. п. 12.3. ст. 12 ПК України).

Підставою для нарахування земельного податку фізичним особам є дані державного земельного кадастру (п. 286.1 ст. 286 ПКУ). Порядок нарахування земельного податку визначено пунктом 286.5 статті 286 ПКУ.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 ПКУ передбачено, що ставка податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розміру не більше З відсотки від їх нормативно грошової оцінки.

Згідно даних Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 06 березня 2019 року №8-10-0.332-3139/2-19 нормативно грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером - :05:001:0177 становить 4991008,16.

На підставі рішення №3 від 01.07.2019 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2020 рік» Тарасівської сільської ради XIV сесії VII скликання (позачергова) ставка земельного податку становить 3% за вищезазначену земельну ділянку, тобто 4991008,16 х 3 відсотки = 14730.25 грн. за 2020 рік.

Таким чином розрахунок проведений у відповідності до норм чинного законодавства.

В той же час, суд звертає, що обов`язок зі сплати податків та зборів прямо передбачений Конституцією України, а тому посилання позивача на невчасне направлення податкового-повідомлення рішення судом не приймається як достатня підстава для скасування останнього, оскільки таке податкове повідомлення-рішення винесено на підставі та в межах чинного законодавства.

З огляду на викладене суд звертає увагу, що у силу частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про підтвердження відповідачем достатніми доказами факту наявності у позивача обов`язку зі сплати земельного податку, визначеного оскарженим податковим повідомленням-рішенням, відтак останнє є правомірним та скасуванню не підлягає, а позовні вимоги, як наслідок, не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко