Справа № 520/8778/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

03 серпня 2021 р.Справа № 520/8778/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 2020 році звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року включно у сумі 148.621,79 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року - березень 2018 року з врахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року, що набрало законної сили 05.02.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Так, судовим рішенням визнана протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року включно.

Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року включно.

У задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в іншій частині судом відмовлено.

20.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, яким просить визнати протиправленою бездіяльність відповідача в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року у зменшеному розмірі; зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням місяця для обчислення ІСЦ для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 в частині визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року у зменшеному розмірі та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і вплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року березень 2018 року. З урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з врахуванням раніше виплачених сум.

Судове рішення вмотивовано тим, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, отже, новий спір не виникає, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, вказуючи на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як установлено ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 382 383 КАС України визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів акцентує увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому колегія суддів зазначає, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Судове рішення виконується безпосередньо, та для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень і винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України.

Учасники справи не спростовують ту обставину, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року відповідачем в/ч НОМЕР_1 виконано шляхом виплати позивачу індексації грошового забезпечення в сумі 6.411,44 грн..

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він не спрямований на виконання судового рішення - рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі № 520/11558/2020, а має самостійний предмет спору, оскільки предмет спору у справі № 520/11558/2020 стосувався права позивача ОСОБА_1 на отримання на індексацію грошового забезпечення, що нараховувалося та виплачувалося йому ОСОБА_2 у період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року.

Здійснивши захист порушення права позивача, шляхом зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.11.2018 року та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року, суд не зазначив про те, - якій місяць для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 буде вважатися «базовим» (з 01.12.2016 року місцем підвищення окладу); - чи має ОСОБА_1 право на отримання сум поточної та/або фіксованої індексації у період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року, тощо.

Із резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі № 520/11558/2020 вбачається, що підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині, якою позивач просив суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року включно у сумі 148.621,79 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 року по 05.07.2019 року - березень 2018 року з врахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, слугувала та обставина, що відповідачем не проведено нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Оскільки судом було встановлено, що на час розгляду та вирішення справи судом відповідачем нарахування індексації грошового забезпечення позивача проведено не було, позивач був позбавлений можливості ознайомитися з проведеним нарахуванням, висловити свої зауваження щодо складових та алгоритму розрахунку відповідача, а також оскаржити судове рішення у випадку незгоди з висновками суду з цього приводу.

Колегія суддів зазначає, що основне питання, яке постало перед судом, є не повторна перевірка та надання оцінки підставам невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 05.07.2019 року, а зобов`язання відповідача сплатити певну суму індексації грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, колегія суддів задовольняє вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасовує судове рішення і приймає нове про направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення, у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є не повне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відхиляючи інші доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 13 серпня 2021 року.