Справа № 420/12685/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12685/20

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 22.01.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України (далі УСБУ) в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області, про:

- визнання протиправною відмову відповідача викладену у листі №65/23/М-41/389 від 16 жовтня 2020 року, у не складанні позивачу станом на 05 березня 2019 рік належної довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії;

- зобов`язання відповідача вчинити дії станом на 05 березня 2019 рік щодо перерахунку позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п.4 постанови п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 3, 14;

- зобов`язання відповідача підготувати та надати до ГУПФ України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 05 березня 2019 року, у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII) та з врахуванням положень Постанови №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення:

- посадовий оклад 6 509,90 грн.;

- оклад за військове звання 1 669,28 грн.;

- відсоткову надбавку за вислугу років 45% 3 680,60 грн.;

- надбавку за особливості проходження служби 100% - 11 859,70 грн.;

- доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі 20% - 2 371,80 грн.;

- надбавка за інформаційне аналітичне забезпечення 50% - 5 929,50 грн.;

- надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 70% - 8 301,30 грн.;

- премію 10% - 1 185,90 грн.

Всього: 41 507,98 грн., для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем на його звернення надано довідку про його грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року із обов`язковим зазначенням відповідного тарифного коефіцієнту посадового окладу, окладу за військове звання шляхом множення на 50% мінімальної заробітної плати. Включення до довідки відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки) доплати, підвищення, премії) для проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року.

В свою чергу відповідачем надано позивачу довідку №107 від 12 серпня 2020 року про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення із служби), проте позивач не погоджуючись зі вказаними у такій довідці розрахунками складових його грошового забезпечення та вважає, що такі є помилковими, оскільки відповідачем не застосовано мінімальний множник, а саме 50% мінімальної заробітної плати встановленого законом на відповідний календарний рік при здійсненні розрахунку посадового окладу, окладу за військовим званням, що призвело до зменшення розрахунків надбавок та премії при виготовленні довідки.

При цьому, позивач зазначив про те, що УСБУ в Одеській області при здійсненні розрахунку довідки №107 від 12 серпня 2020 року таких складових грошового забезпечення, як надбавки за особливості проходження служби та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі зменшено їх відсоткове значення, що на думку позивача, є також наслідком помилкових дій відповідача. Також позивач вказує на те, що відповідачем взагалі не включено до складу таких грошових надбавок як надбавка за інформаційне аналітичне забезпечення 50% та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 70%.

З огляду на вищенаведені обставини ОСОБА_1 повторно звернувся до УСБУ в Одеській області, однак відповідач листом від 16 жовтня 2020 року №65/23/М-41/389 фактично відмовив у задоволенні такого листа та повторно надав копію довідки №107 від 12 серпня 2020 року.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що за заявою позивача та на підставі рішення Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19, яке залишено без змін постановою Великої палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року, Управлінням позивачу була видана довідка про розмір грошового забезпечення позивача від 12 серпня 2020 року №107, що підтверджується зокрема листом Управління від 16 жовтня 2020 року №65/23/М-41/389.

Представником відповідача зазначено, що під час підготовки та направлення УСБУ в Одеській області відповідної довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, визначення відповідного розміру посадового окладу повинно було бути здійснено виключно шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

Посилання позивача на необхідність застосовувати п.4 Постанови №704 в попередній, редакції, що втратила чинність, яка передбачала визначення відповідного розміру посадового окладу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 є неспроможними та безпідставними, оскільки на дату підготовки Одеським обласним військовим комісаріатом спірної довідки діяла нова (інша редакція) п.4 Постанови №704, яка була запроваджена п.3 "Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року.

Водночас представник відповідача зазначив, що на момент повторного звернення позивача від 14 вересня 2020 року про надання нової довідки, додаткові підстави, визначені у п.п.1-3 Порядку №45, для надання Управлінням позивачу такої нової довідки були відсутні, про що позивачу повідомлено листом від 16 жовтня 2020 року №65/23/М-41/389. Таким чином під час розгляду звернення позивача Управління діяло в межах своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства.

Від представника ГУПФ України в Одеській області на адресу суду надійшли письмові пояснення згідно яких, останнім зазначено, що з 01 січня 2007 року уповноважені органи Пенсійного фонду України здійснюють функції лише щодо призначення (перерахування) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на підставі ст. 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Вказаними нормативними актами на органи Пенсійного фонду покладено функції з призначення та перерахунку пенсій лише на підставі документів, які надходять від уповноважених органів. При цьому визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення/перерахунку пенсії до компетенції органів Пенсійного фонду не належить.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до УСБУ в Одеській області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що розрахунки його посадового окладу мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто відповідно до вимог приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704.

Апелянт вважає помилковими посилання суду першої інстанції на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 16 грудня 2016 року №1774-VII, яким визначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом, не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів. На думку апелянта, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку виплат при обчисленні посадових окладів та окладів за військовим звання (додатки 1 та 14 до Постанови №704), то вона повинна вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача про те, що УСБУ в Одеській області при видачі довідки №107 від 12 серпня 2020 року, зменшено відсоткове значення таких складових грошового забезпечення, як надбавки за особливості проходження служби та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, та взагалі не включено до складу таких грошових надбавок як надбавка за інформаційне аналітичне забезпечення 50% та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 70%.

У відзиві УСБУ в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, постановив законне та обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до протоколу за пенсійною справою позивача № (СБУ) від 30 вересня 2011 року (дата призначення пенсії) пенсія ОСОБА_1 обраховувалась з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 1 100 грн.; оклад за військове звання 130 грн.; процентна надбавка за вислугу років 35% 430,50 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у т.ч. надбавка за умови режимних обмежень, допуск ф.2 15%, надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 70%, надбавка за особливо важливі завдання 60%, доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі 20%, надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення 50%, премія 10% у загальному розмірі 2 348,50 грн., всього 4 009 грн.

Разом з тим, в березні 2018 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103) ГУПФ України в Одеській області позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року та здійснено її виплату.

Вказаний перерахунок був проведений на підставі довідки УСБУ в Одеській області №1062 від 14 квітня 2018 року, згідно якої розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України становить: посадовий оклад 5 500 грн.; оклад за військове звання 1 410 грн.; процентна надбавка за вислугу років 45% 3 109,50 грн., усього 10 019,50 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Надалі, за наслідками розгляду зразкової справи №160/8324/19, Верховним Судом винесено рішення від 17 грудня 2019 року, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року, у якому зазначено, що з 05 березня 2019 року з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати особа має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст. 9 Закону №2011-ХІІ.

На підставі вищенаведеного 03 серпня 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив видати нову довідку та зазначив про те, що показник який повинен братися для перерахунку показників для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням станом на 2019 рік, повинен бути 2 086,50 грн., тобто 50% від мінімальної заробітної плати, так як це є мінімальною межею закріпленого законодавчо, для проведення розрахунку.

Враховуючи наведене, на виконання вказаного вище рішення Верховного Суду та звернення позивача, УСБУ в Одеській області видано ОСОБА_1 довідку №107 від 12 серпня 2020 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року, до якої включено грошове забезпечення позивача відповідно до Постанови №704 в зв`язку з чим його пенсія повинна обраховуватись з наступних складових: посадовий оклад 5 500,00 грн.; оклад за військове звання підполковник 1 410,00 грн.; надбавка за вислугу років (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням) 45% 3 109,50 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (у розмірі 10, 15 або 20 відсотків посадового окладу в залежності від ступеня секретності) 15% 825,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби ( у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) 44% 4 408,58 грн.; доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (у розмірі до 20 відсотків посадового окладу) 5% 275 грн.; премія (у розмірі не менш як 10 відсотків посадового окладу) 10% 550 грн., усього 16 078,08 грн.

В подальшому позивач 14 вересня 2020 року повторно звернув увагу відповідача на необхідність розрахунку його посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 2019 рік, а саме, що такий повинен бути 2 086,50 грн., тобто 50% від мінімальної заробітної плати, так як це є мінімальною межею законодавчо закріпленого, для проведення розрахунку, оскільки це призводить до помилкових і не вірних розрахунків з підстав яких його грошове забезпечення фактично є зменшеним. Також позивачем у заяві-зверненні зазначено про те, що розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення повинні враховуватися як ті, які діяли з моменту звільнення, в той час як позивачем зменшено відсоткове значення складових грошового забезпечення таких як надбавки за особливості проходження служби (зі 100% на 44%) та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (зі 20% на 5%), що на думку ОСОБА_1 є також наслідком помилкових дій відповідача.

При цьому, як вбачається зі змісту позову, позивач також вказує на те, що відповідачем взагалі не включено до складу таких грошових надбавок, як надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення 50% та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 70%, в той час, на його думку, він має право на включення таких додаткових видів грошового забезпечення до довідки про розмір його грошового забезпечення для здійснення в подальшому перерахунку пенсії.

Разом з тим, листом від 16 жовтня 2020 року №65/23/М-41/389 УСБУ в Одеській області фактично відмовило позивачу у задоволенні його заяви-звернення та зазначило про відсутність підстав для складення та направлення до ГУПФ України в Одеській області нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Додатки 1 і 14 до Постанови №704 затверджені 30 серпня 2017 року, а п.4 цієї ж постанови змінено 21 лютого 2018 року, на підставі Постанови №103, а тому пріоритетними в цьому випадку є положення саме п.4 Постанови №704.

Також суд першої інстанції послався на те, що п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що при виготовленні спірної довідки відповідач врахував, що з 01 березня 2018 року порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям СБУ визначаються Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК від 10 квітня 2018 року, розробленою відповідно до Постанови №704, якими визначено лише граничні розміри деяких надбавок (доплат, премій). Крім того, цими нормативними актами, такі надбавки, як надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону взагалі не передбачені, а тому для перерахунку пенсії не враховуються.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", Інструкції про грошове забезпечення, та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК від 10 квітня 2018 року.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, в редакції чинній на час звільнення позивача із служби, (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі, та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що Постанова №704 є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України, відповідно до ч.4 ст. 9 Закону Закон №2011-XII, встановлює види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається зі структури Постанови №704, п.1 її постановляючої частини затверджені нормативні акти, зокрема тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

У п.4 Постанови №704, у якій містяться нормативні положення, наведений порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Відповідно до норми п.4 Постанови №704, на час прийняття цієї постанови передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою №103 до п.4 Постанови №704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01 січня 2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою п.4 цієї ж постанови.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на тому, що п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Згідно з Постановою №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Колегія суддів враховує, що Постанова №704 (в редакції Постанови №103) є чинною, а отже підлягає застосуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №200/3757/20-а, яка відповідно ч.5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, доводи апелянта щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як мінімальна заробітна плата, згідно вимог приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, колегія суддів відхиляє, оскільки ці примітки не містять норм права та не узгоджуються з п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року, а тому підстави для визнання протиправними дії відповідача, які полягають у не застосуванні п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови №704 при обчисленні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2019 року відсутні.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року №794-VII, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (ч.2 ст. 49 Закону).

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом Уряду України.

Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими на це суб`єктами нормотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, спрямований на встановлення, зміну або скасування норми права.

Іншими словами, нормативно-правовий акт це документ, прийнятий у визначеному порядку компетентним органом публічної влади, у якому містяться норми права. У правовій системі України нормативно-правовий акт є основним джерелом права.

Отже, за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п.4 Постанови №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Відповідно до пп.2 п.20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: 2) стосовно структури проекту документа: - в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Таким чином, Примітка, як складова частина нормативно-правового акту, не може містити в собі нормативних положень.

За таких обставин, Примітка у Додатку 1 та Додатку 14 Постанови №704 не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови №704 п.4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми права в контексті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості позовних вимог щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата з посиланням на текст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704, оскільки вказані примітки не містять норм права та не узгоджуються з п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року за №1774-VIII.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом першої інстанції п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, то відповідно застосування мінімальної заробітної плати, як наполягає апелянт, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, колегія суддів зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2020 року по справі №200/9195/19-а дійшла висновків, що зі змісту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII вбачається, що ним вносилися зміни до низки законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів. Водночас п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII законодавець передбачив, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року.

Отже, з прийняттям Закону №1774-VIII в Україні було змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата. Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець, по-перше, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати; по-друге, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений на 01 січня відповідного календарного року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апелянта, що розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу для обчислення розміру перерахованих пенсій відповідно до Постанови №103, повинні визначатися у редакції п.4 Постанови №103, чинному на момент її прийняття, а саме: розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 є помилковим, оскільки норма п.3 розділу II Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774 не втратила чинності і має вищу юридичну силу відносно положення п.4 Постанови №704 (в редакції Постанови №103).

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача видати оновлену довідку із зазначенням усіх складових грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), колегія суддів зазначає таке.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем підготовлено та направлено довідку №107 від 12 серпня 2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії станом на 05 березня 2019 року, до якої включено грошове забезпечення позивача відповідно до Постанови №704 в зв`язку з чим його пенсія повинна обраховуватись з наступних складових: посадовий оклад 5 500,00 грн.; оклад за військове звання підполковник 1 410,00 грн.; надбавка за вислугу років (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням) 45% 3 109,50 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (у розмірі 10, 15 або 20 відсотків посадового окладу в залежності від ступеня секретності) 15% 825,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби ( у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) 44% 4 408,58 грн.; доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (у розмірі до 20 відсотків посадового окладу) 5% 275 грн.; премія (у розмірі не менш як 10 відсотків посадового окладу) 10% 550 грн., усього 16 078,08 грн.

Під час виготовлення довідки відповідачем було враховано, що з 01 березня 2018 року порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям СБУ визначено Інструкцією про грошове забезпечення, та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК від 10 квітня 2018 року, розробленою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується військовослужбовцям СБ України, які займають військові посади в органах, підрозділах, закладах та установах СБУ; проходять військову службу (навчання) у вищих навчальних закладах (військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти) СБ України; перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБУ тощо - за місцем їх постійної служби і виключно в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах органів, підрозділів, закладів та установ СБУ.

Складається грошове забезпечення військовослужбовців СБ України з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Вищевказаними нормативно-правовими актами визначені лише граничні розміри деяких надбавок (доплат, премій). Персональні розміри цих видів грошового забезпечення встановлюються кожному військовослужбовцю наказом відповідного керівника залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою; відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби; наявності доступу та допуску до державної таємниці та ступеню секретності відомостей, що становлять державну таємницю, з якими згідно з посадовими обов`язками постійно працює військовослужбовець, тощо.

Так, Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК передбачено виплату військовослужбовцям виплат та надбавок, серед яких, до Позивача можуть бути застосовані лише посадовий оклад; оклад за військовим званням; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; надбавка за оперативно-розшукову діяльність; надбавка за особливості проходження служби; премія.

Оскільки такі надбавки, як надбавка за інформаційне аналітичне забезпечення та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК та Постановою №704 не передбачені взагалі, то відповідно до абз.7 п.5 Порядку №45 (в редакції після скасування змін, внесених Постановою №103) для перерахунку пенсії не враховуються.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог в частині необхідності зобов`язання відповідача зазначити такі складові грошового забезпечення у довідці про розмір грошового забезпечення позивача.

Відносно тверджень апелянта про те, що розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення повинні враховуватися як ті, які діяли з моменту звільнення, в той час як позивачем зменшено відсоткове значення складових грошового забезпечення таких як надбавки за особливості проходження служби (зі 100% на 44%) та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (зі 20% на 5%), колегія суддів зазначає наступне.

Так, відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі військовослужбовцям СБУ, визначено положеннями Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10 квітня 2018 року №515/ДСК, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 25 квітня 2018 року за №512/31964, а також наказу ЦУ СБУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2019 році" від 14 лютого 2019 року №245/ДСК.

Надбавка за особливості проходження служби обчислена відповідно до таблиці додатку 15 Наказу СБУ №245/ДСК, а саме: згідно тарифного розряду 27 зазначена надбавка (враховуючи вимоги глави 2 розділу III Інструкції СБУ №515/ДСК) становить 44 відсотка від посадового окладу, окладу за військовим званням та вислуги років, а тому відповідачем цілком правомірно вказано відсотковий розмір цієї надбавки у довідці про розмір грошового забезпечення позивача №100 від 10 серпня 2020 року.

З приводу доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, колегія суддів зазначає, що згідно п.1 глави 5 розділу III Інструкції №515/ДСК зазначена доплата виплачується у розмірах до 20% та відповідно до додатку 11 до Наказу №245/ДСК тарифному розряду 27 відповідає розмір доплати військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі 5% посадового окладу.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.