Справа № 500/2863/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2863/21

14 серпня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Т.Д.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 05.05.2021 року №243596,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №243596 від 05.05.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що інформація про вагові параметри транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого здійснювався габаритно-ваговий контроль, внесені у довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та в акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на підставі документа, автоматично сформованого відповідним ваговим обладнанням за результатами зважування (чека). Однак, на думку позивача, такий документ є сумнівним, оскільки ваговий контроль здійснювався ваговим комплексом ДП «Хмельницький облавтодор», про що свідчить довідка б/н від Q1 квітня 2021 року, який не відповідає технічним характеристикам для здійснення відповідного вагового контролю, оскільки в чеку не вказано ідентифікуючої інформації про ваги, які б пройшли відповідну сертифікацію, що ставить під сумнів саме зважування. Вважає, що зі змісту акту, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортних засобів, який відсоток похибки таких ваг, діапазон вимірювання, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо. Вказав, що враховуючи допущені недоліки здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, яке проведено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства, порушення допущені при складенні довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, інформація, яка зазначена у ній, не могла братися до уваги при складанні акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунку плати за проїзд, та прийнятті оскаржуваної постанови. Просить врахувати, що в даному випадку, після проведення габаритно-вагового контролю автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було дозволено його подальший рух, що свідчить про те, що порушень працівниками Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не виявлено. З урахуванням викладеного, на думку позивача, розрахунок плати за проїзд та оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийняті без урахування всіх обставин справи, а отже є протиправними.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 01.07.2021 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки подав до суду відзив, в якому заперечив проти позовних вимог, позов не визнає в повному обсязі, вважає його безпідставним та таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Вказав, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівнричепом-самоскидом-Е марки WILCOX WCVMSWD3AE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі талону (роздруківки) зважування №06374 від 01.04.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на повну масу транспортного засобу - 41,95т, що на 4,88% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь - 25,85 т, що на 17,5% перевищує нормативно визначених 22т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Просить врахувати, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування. Також, у відзиві звернув увагу суду на тому, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться і використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Вважає, що спірна у даній справі постанова прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні даного позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив наступне. Вважає, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу. Разом з цим, як вбачається з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення, зважування відбувалося окремо по напівосям кожної осі і в подальшому ці дані складалися. У той же час, вказав, що згідно копії свідоцтва наданого відповідачем, вказані автомобільні ваги не розраховані для проведення зважування автомобіля в русі, оскільки розраховані для статичного зважування, тобто зважування нерухомого вантажу, а тому не можуть використовуватися для зважування на пересувних пунктах габаритно-вагового контролю. Просить врахувати, що ваги, які використовувались відповідачем при зважуванні транспортного засобу позивача, не відповідають вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватися для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю, та не можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів у русі, оскільки така можливість не передбачена технічними характеристиками ваг. Крім цього, їх метрологічна атестація для такого способу зважування не проведена. Таким чином, на думку позивача, відповідачем не надано допустимих доказів, які б свідчили про правильне виконання ним зважування автомобіля позивача та визначення його маси у відповідності до вимог чинного законодавства. З наданих відповідачем документів не вбачається, що ним використовувалась методика для визначення фактичної маси транспортного засобу позивача та навантаження на окремі осі; ваги, які використовувались відповідачем, не відповідають вимогам законодавства щодо обладнання, яке повинно застосовуватися для обладнання пересувного пункту габаритно-вагового контролю та не можуть застосовуватись для зважування транспортних засобів у русі. Крім цього, діапазон вимірювання зазначених ваг не дозволяє використовувати їх для зважування вантажу масою понад 15 тонн.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2065 від 14.08.2020. Остання повірка ваг була здійснена 14.08.2020 року (чинне до 14.08.2021 р.). Повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг, тому станом на 01.04.2021 р. (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації. Звернув увагу суду на тому, що зважування транспортного засобу відбувалось у русі шляхом заїзду на вагові платформи, тобто, вантажосприйняття платформи пересувного обладнання для зважування становить 15 тонн для одного колеса осі транспортного засобу, такі показники при проїзді кожного колеса осі через платформу зчитуються і формують результат навантаження на вісь та загальну повну масу транспортного засобу. Тому вважає, що твердження позивача що, діапазон вимірювання зазначених у ньому ваг не дозволяє використовувати їх для зважування транспортного засобу позивача, не відповідає дійсності і ґрунтується на помилковому тлумаченні, адже, як свідчить талон (роздруківка) зважування №06374 від 01.04.2021, визначення загальної маси транспортного засобу відбувалось шляхом сумування навантаження на кожне колесо осей транспортного засобу і відповідно показник навантаження на кожне колесо і не перевищував верхню межу діапазону зважування таких ваг, а саме 15 тонн. Просить врахувати, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку із чим є придатними до застосування. Отже, представник відповідача вважає, що факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень також підтверджується талоном (роздруківкою) зважування №06374 від 01.04.2021 р., який формується і видається технічними засобами габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування.

01.07.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2021 о 11:00 год.

21.07.2021 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2021 о 10:00 год.

Також, представник відповідача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що доводи позивача про те, що засіб вимірювальної техніки, який використовується для габаритно-вагового контролю, не призначений для зважування у динамічному режимі, є безпідставними.

10.08.2021 у відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзиву.

Представник відповідачів у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні повністю з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, письмових запереченнях, додаткових поясненнях.

Судом встановлено, що 05.05.2021 Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №243596, у відповідності до якої за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацу 15 частини першої ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм більше 17% без відповідного дозволу), до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Вважаючи спірну постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (надалі, Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт» (пункт 15 Порядку №1567).

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до п. З Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансисбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС. що забезпечують безпеку дорожнього руху.

За визначенням, наведеним у підпункті 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Водночас, ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно - транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у частині другій даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м). фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Також, статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 перевезення небезпечних. великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п. 4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавством не встановлено жодних виключень щодо обов`язковості наявності дозволу на рух в залежності від виду вантажу, який перевозиться (сипучі вантажі, рідини, тощо).

То ж, суд вважає, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм.

Як слідує з матеріалів справи, інспекторами Придністровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Хмельницька область) в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті- Порядку 1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 01.04.2021 р. на а/д М-12 320 км, Хмельницька область, перевірено транспортний засіб марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ), з напівпричепом-самоскидом-Е марки WILCOX WCVMSWD3AE. реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ), що використовується в своїй діяльності автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 , при наданні послуг з перевезення вантажу, на підставі товарно-транспортної накладної №1 від 01 квітня 2021, по маршруту: м. Гнівань, Тиврівський р-н, Вінницька область - м. Тернопіль.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 003981 від 29.03.2021 року та графіка проведення рейдових перевірок Придністровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки в період з 29.03.2021 року по 04.04.2021.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-самоскидом-Е марки WILCOX WCVMSWD3AE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі талону (роздруківки) зважування №06374 від 01.04.2021 зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на повну масу транспортного засобу - 41,95т, що на 4,88% перевищує нормативно визначені 40 т, навантаження на строєну вісь - 25,85 т, що на 17,5% перевищує нормативно визначених 22т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Після цього, за результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторами Придністровського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки (Хмельницька область) складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №028758 від 01.04.2021 р. та Акт №039310 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.04.2021 р. на підставі яких проведено Розрахунок №310 від 01.04.2021 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 153,60 евро.

Також, складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №267962 від 01.04.2021 в якому вказано, що автомобілем марки DAF-тягач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-самоскидом-Е марки WILCOX WCVMSWD3AE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з товарно-транспортною накладною №1 від 01.04.2021 здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень - на повну масу транспортного засобу - 41,95т, що на 4,88% перевищує нормативно визначені 40т, навантаження на строєну вісь - 25,85 т, що на 17,5% перевищує нормативно визначених 22т та відсутність у водія позивача (водія транспортного засобу позивача ОСОБА_2 (особу якого було встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_5 , вид. 03.07.2015 Центр ДА1 6101) при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз.15 частини першої ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, вирішуючи спір по суті, суд враховує, що позивачем не подано суду доказів наявності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, а також таких доказів судом не здобуто.

Крім цього, суд вважає, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво про періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/2065 від 14.08.2020 (Остання повірка ваг була здійснена 14.08.2020 року, яка чинна до 14.08.2021 р.).

З огляду на аргументи позивача, з приводу того факту, що на час проведення рейдової перевірки методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів - відсутня, варто зазначити, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Такого ж висновку дійшли суди, зокрема у постанові Верховного суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, а також у справі №820/1420/17 Верховний Суд - постанова від 02.08.2018).

Суд зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Однак, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879. яким керувався відповідач, тому, відповідно, правомірно складено розрахунок плати за проїзд. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п. 19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Жодним нормативним документом, що регулює діяльність Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю не встановлено обов`язок використання методики при зважуванні тих чи інших видів вантажів (у тому числі сипучих, рідин).

Щодо посилання позивача на товарно-транспортну накладну №1 від 01.04.2021, суд зазначає, що розрахунок плати за проїзд визначається за наслідком точного габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті, а тому, на думку суду, відомості з товарно-транспортної накладної не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники.

Так, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться і використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі №802/518/17-а та від 28.02.2019 у справі №805/3598/16-а.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що пунктом 25 Порядку 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Зокрема, Акт №267962 від 01.04.2021, що складений інспекторами Придністровського міжрегіонального управління Укргрансбезпеки (Хмельницька область) був направлений для розгляду за територіальністю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання - в Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (Тернопільська область), оскільки ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Тернопільській області.

Про розгляд акту №267962 від 01.04.2021 р., позивача було інформовано рекомендованим листом-повідомленням № 26300/24.3/24-21 від 12.04.2021. Отже, на думку суду, позивач не був позбавлений можливості бути присутнім при розгляді справи про виявлені порушення габаритно-вагового контролю, знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення та докази.

Таким чином, на думку суду, матеріали даної адміністративної справи містять належні, достатні та допустимі докази, які підтверджують факт перевищення вагових параметрів транспортним засобом позивача без наявності відповідного дозволу, а тому оскаржувана в даній справі постанова є правомірною.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, на переконання суду, відповідачем у справі подано до суду належні докази та доведено правомірність оскаржуваної в даній справі постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, сплачений позивачем судовий збір не стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови від 05.05.2021 року №243596 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 14 серпня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач - Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (місцезнаходження: вул. Соборна, 75, м. Хмельницький, Хмельницька область,29000 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.