Справа № 120/4334/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

10 серпня 2021 р. Справа № 120/4334/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Чабан Я.С.,

представника позивача: Вишневської О.С.,

представника відповідача: Сосницької І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду у адміністративній справі позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

26.05.2021 року представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

01.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та повторно звернув увагу на пропуск строку звернення до суду.

08.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Щодо строку звернення до суду, то зазначила, що про порушення своїх прав дізналась із листа Вінницької обласної прокуратури, у якому вказані види виплат при звільненні, а також із розрахункового листа за 2020 рік від 01.04.2021 року №21-ф-107, який отримала 02.04.2021 року, а тому нею дотримано вимоги статті 122 КАС України.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 08.06.2021 року, позивачу надано строк для надання пояснень щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

17.06.2021 року до суду надійшла заява позивача у якій остання вказала, що про порушене право на отримання вихідної допомоги при звільненні вона дізналась 02.04.2021 року, коли отримала лист відповідача від 02.04.2021 року №27-287вих.

Також зазначила, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

27.07.2021 року представником відповідача подано додаткові пояснення у яких зазначено, що в день звільнення (28.04.2020) позивач особисто отримала у відділі фінансування та бухгалтерського обліку Прокуратури Вінницької області розрахунковий лист за 2020 рік, що підтверджується її особистим підписом.

Отже, позивач дізналася про порушення її прав саме 28.04.2020 року, проте до суду звернулась лише 29.04.2021 року, тобто більше ніж через рік, у зв`язку з чим позовні вимоги заявлені позивачем з пропуском місячного строку звернення до суду встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.

10.08.2021 року представником позивача подано клопотання у якому остання просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, а адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні 10.03.2021 року представник позивача вказала, що причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою є поважними, а тому підлягають поновленню.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні стверджував, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а тому позовну заяву просив залишити без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини 2 статті 122 КАСУ визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАСУ для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення особи до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено статтею 123 КАС України.

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Разом із тим, слід звернути увагу, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №620/1982/19 від 22 січня 2020 року.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить визнати протиправними дії Вінницької обласної прокуратури щодо не нарахування та не виплати вихідної допомоги в сумі 21996,30 грн. та зобов`язати Вінницьку обласну прокуратуру нарахувати та здійснити дану виплату.

При цьому, вказала, що про порушене право на отримання вихідної допомоги при звільненні вона дізналась 02.04.2021 року, коли отримала лист відповідача від 02.04.2021 року №27-287вих.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частини 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Із матеріалів справи судом встановлено, що наказом прокурора Вінницької області №410 №410-К від 28.04.2020 ОСОБА_1 на підставі рішення Першої кадрової комісії з атестації регіональних прокуратур № 74 від 02.04.2020 року про неуспішне проходження атестації, звільнено з посади прокурора відділу організації представництва управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Вінницької області з 28.04.2020 року.

Також наказано відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Вінницької області провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

Позивач з наказом про звільнення ознайомилась 28.04.2020, тобто у цей день була повідомлена про проведення остаточного розрахунку та виплати усіх належних виплат при звільненні.

До того ж, 28.04.2020 року позивач особисто отримала у відділі фінансування та бухгалтерського обліку Прокуратури Вінницької області розрахунковий лист за 2020 рік про що свідчить її особистий підпис.

Отже, про не виплату спірної допомоги позивач повинна була дізнатися у день проведення з нею розрахунку при звільненні та отримання розрахункового листа, тобто 28.04.2020 року.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після проведення з нею розрахунку при звільненні, демонструючи свою необізнаність щодо підстав не нарахування вихідної допомоги при звільненні звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

В той же час, до суду позивач звернулась 30.04.2021 року, тобто більше ніж через рік, отже з пропуском строку визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Доводи позивача про те, що про порушення своїх прав вона дізналась з листа відповідача від 02.04.2021 року, суд вважає безпідставними, оскільки отримання такого листа не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Крім того, твердження позивача, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у постанові №711/4010/13-ц, вихідна допомога при звільненні не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що вихідна допомога при звільненні має разовий характер. А тому до таких виплат згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" гарантії цього Закону незастосовні /пункти 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду №711/4010/13-ц від 18.03.2020 року/.

На переконання суду, наведені позивачем обставини не є об`єктивними, тобто такими, що не залежали від волі позивача, обставинами, які б доводили поважність причин пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. Відтак, суд визнає причини пропущення строку звернення до суду з позовом неповажними.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 241, 243, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Вінницької обласної прокуратури про залишення позову без розгляду задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16.08.2021 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович