Справа № 380/4401/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11 серпня 2021 року ЛьвівСправа № 380/4401/20 пров. № А/857/9222/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Довгополова О.М.
за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області,
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року (суддя Карп`як О.О., час ухвалення 10:56 год.,, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 11.01.2021р.),
в адміністративній справі №380/4401/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області,
про визнання протиправною і скасування постанови,
У червні 2020 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Держпраці у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ5178/894/НД/АВ/ФС Головного управління Держпраці у Львівській області від 24.02.2020 року.
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Вважає твердження позивача про протиправність оскарженої постанови про накладення штрафу необґрунтованими, а позов безпідставним. Просив відмовити в задоволені позову повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №ЛВ5178/894/НД/АВ/ФС Головного управління Держпраці у Львівській області від 24.02.2020 року.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ГУ Держпраці у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 2503,81 грн. сплаченого судового збору. Стягнуто з ГУ Держпраці у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000 грн..

З рішенням суду першої інстанції від 28.12.2020 року не погодився відповідач ГУ Держпраці у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним, необґрунтованим через допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. За результатами апеляційного розгляду апелянт просив скасувати оскаржене рішення суду від 28.12.2020р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

З додатковим рішенням суду першої інстанції від 20.01.2021 року також не погодився відповідач ГУ Держпраці у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене додаткове рішення суду є незаконним, необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. За результатами апеляційного розгляду апелянт просив скасувати оскаржене додаткове рішення суду від 20.01.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат в порядку ст.252 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року в адміністративній справі №380/4401/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови залишено без змін.

Також постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишено без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року в адміністративній справі №380/4401/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови залишено без змін.

11 липня 2021 року судом апеляційної інстанції отримано заяву позивача ФОП ОСОБА_1 від 21.07.2021 р. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Просить заявник стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 гривень.

Відповідач Головне управління Держпраці у Львівській області подало заперечення на заяву про розподіл судових витрат в порядку статті 252 КАС України. Просить відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши підстави заявленого клопотання (заяви) щодо відшкодування витрат на правову допомогу та додані матеріали, зазначає наступне.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що суду апеляційної інстанції представником позивача адвокатом Цебак І.С. було надано документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із апеляційним розглядом справи №380/4401/20.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідне клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом адміністративної справи №380/4401/20 слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи по суті заяву позивача про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказану заяву слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності.

Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Подаючи відзив на апеляційні скарги, представник позивача зазначив, що позивачем у справі №380/4410/20 на стадії її апеляційного розгляду буде понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн..

З матеріалів справи видно, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, позивачем (представником позивача) надано і такі містяться в матеріалах справи (а.с. 247-250 Т.1): - договір про надання правової допомоги №66 від 21.12.2019 року; - додаток до цього договору від 22.12.2020 року; - додаток 2 до цього договору від 22.12.2020 року, у якому визначено розмір гонорару за надання правової допомоги у апеляційному адміністративному суді у 4000 грн. та перелік робіт: підготовка відзивів на апеляційні скарги на рішення суду і додаткове рішення суду, пошук релевантної судової практики та представництво в одному судовому засіданні суду апеляційної інстанції; - звіт про надану правову допомогу від 30.06.2021 року; - ордер від 29.06.2021 року на надання правничої (правової) допомоги; - прибутковий касовий ордер №02 від 02.08.2021р. на суму 4000 грн..

Із змісту вказаного Звіту про надану правову допомогу видно, що юридичні послуги (правова допомога) включає: 1) вивчення апеляційної скарги на рішення суду від 28.12.2020 року 2,5 год.; 2) вивчення апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 20.01.2021 року 1 год.; 3) пошук релевантної судової практики 1,5 год.; 4) підготовка відзивів на апеляційні скарги на рішення суду і додаткове рішення суду 5 год.. Разом 10 год..

Здійснюючи перевірку обгрунтованості доводів позивача та заперечень відповідача (апелянта) щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що представник позивача адвокат Цебак І.С. брав участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 21.07.2021 року.

Тому, являється обгрунтованою вимога про відшкодування витрат адвоката на представництво позивача в одному судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Водночас, відносно таких юридичних дій як: - вивчення апеляційної скарги на рішення суду від 28.12.2020 року; - вивчення апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 20.01.2021 року; - пошук релевантної судової практики, то такі види дій охоплюються юридичною послугою адвоката щодо підготовки та подання відзиву на апеляційні скарги відповідача на рішення суду від 28.12.2020р. та додаткове рішення суду від 20.01.2021р., і у розглядуваній справі про оскарження постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області не може об`єктивно становити 10 годин.

На думку суду апеляційної інстанції, при покладенні на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на правничу допомогу, слід брати до уваги суму, на яку фактично такі роботи виконано.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

З врахуванням встановленого та наведених правових норм колегія суддів вважає, що співмірна і фактична вартість витрат адвоката у зв`язку із апеляційним розглядом справи складає підтверджений розмір у 2500 грн. і такий розмір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 243, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн..

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.В. Ільчишин

О.М. Довгополов

Повний текст додаткової постанови складено 13.08.2021 року