Справа № 460/8138/20
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 серпня 2021 року

Київ

справа №460/8138/20

адміністративне провадження №К/9901/27589/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Желєзного І.В., перевіривши касаційну скаргу Вадима Меламеда в інтересах ОСОБА_1

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року

у справі № 460/8138/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2021 року Вадим Меламед в інтересах ОСОБА_1 (далі -скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року.

Як убачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є визнання бездіяльності відповідача щодо не поновлення та невиплати пенсії позивачу протиправною та дискримінаційною; визнання протиправним та дискримінаційним та скасування рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладеного у рішенні відповідача від 10 квітня 2020 року та 31 серпня 2020 року; зобов`язання відповідача вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07 жовтня 2009 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнення з відповідача коштів в сумі 100,000 гривень на відшкодуванням моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії позивачу.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15 січня 2020 року № 460-IX.

У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що висновок судів попередніх інстанцій про відсутіність підстав для нарахування позивачу індексації та компенсації втрати частини доходу є хибним з огляду на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, положень статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Скаржник стверджує, що суди першої та апеляційної інстанцій, не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18, та подібні висновки Верховного Суду, висловлені у постановах від 30 липня 2020 року у справі №461/5775/16-а та від 30 липня 2020 року у справі №802/798/18-а, які, головним чином, полягають у тому, що обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того, касатор також наголошує на необхідності застосування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 лютого 2019 року у справі № 428/13508/16-а (засіб правового захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів влади і бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується), від 15 серпня 2019 року у справі № 227/4246/16-а (будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права).

Щодо оскарження в частині вимог про врахування індексації при виплаті пенсії скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано положень статті 18, частини другої статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) та статей 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), а також висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, згідно з яким, механізм індексації має універсальний характер.

Крім того, скаржник навів наступні підстави для прийняття та розгляду касаційної скарги Верховним Судом у справі № 460/8138/20: справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника з огляду на те, що стосується соціального забезпечення значної кількості пенсіонерів, які проживають на території Ізраїлю.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами положень статті 46 Закону № 1058-IV. Колегія суддів також перевірить необхідність врахування при вирішенні спірних правовідносин положень статті 18, частини другої статті 19 Закону № 2017-III та статей 1, 2 Закону № 1282-XII, а також висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18 та висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 21 лютого 2019 року у справі № 428/13508/16-а, від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 15 серпня 2019 року у справі № 227/4246/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №461/5775/16-а, від 30 липня 2020 року у справі №802/798/18-а.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга подана у строк, передбачений статтею 329 КАС України, відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Вадима Меламеда в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 460/8138/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

2. Витребувати з Рівненського окружного адміністративного суду справу № 460/8138/20.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи строк до 03 вересня 2021 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

І.В. Желєзний