Справа № 200/96/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року справа №200/96/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Турутіної О.В., представника відповідача Озацької О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року (повне судове рішення складено 15 березня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/96/21-а (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом Приватного акціонерного товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі ПрАТ «НКМЗ») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі Офіс, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 грудня 2020 року № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на 515 000 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 257 500 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами проведення виїзної документальної перевірки ПрАТ «НКМЗ» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за травень 2020 року, податковим органом складено акт та відповідно до висновків якого сформовано податкове повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 706 541 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 353 270,50 грн. За результатом розгляду скарги, Державною податковою службою України прийнято рішення про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення у частині господарських відносин з ПП «Полімент» та ВК «Практик», а в іншій частині рішення залишено без змін. У зв`язку з частковим скасуванням рішення, відповідачем було прийнято нове рішення від 08 грудня 2020 року № .

Позивач вважав таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» є лише припущеннями та спростовуються належним чином оформленими первинними документами.

Крім того, позивач зазначив, що застосування штрафних санкцій у розмірі 50 відсотків суми нарахованого зобов`язання можливе у разі повторного визначення контролюючим органом суми податного зобов`язання з цього податку, однак в даному випадку ознаки повторності відсутні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатом проведення виїзної документальної позапланової перевірки встановлено безпідставне формування даних податкового та бухгалтерського обліку по проведеним господарським операціям позивача з приватним підприємством «Нікка». Вказане підприємство не здійснювало самостійний імпорт продукції (підшипників), не є виробником даної групи товарів та не має виробничих площей. Згідно даних ІС ЄРПН встановлено виписку ПП «Нікка» податкових накладних з номенклатурою «підшипники» від таких суб`єктів господарювання: ТОВ «Востокпромцентр» за номенклатурою «підшипник 22380 СА/W33 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 4 штуки та ТОВ «Техно-Дніпро» за номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ) у кількості 32 штук.

При цьому, ТОВ «Востокпромцентр» не є імпортером та виробником підшипників, на які згідно бази ЄРПН виписано та зареєстровано податкові накладні з номенклатурою підшипників на ПП «Нікка». Проведеним аналізом ланцюга постачання встановлено реєстрацію на даного суб`єкта господарювання податкових накладних від ПП «Проміпдшипник», яке є безпосереднім імпортером такого виду товару, однак імпорт товару відбувся лише у червні 2020 року. Таким чином, відсутність факту придбання товару не підтверджує факт постачання даного товару від ПП «Нікка» на ПрАТ «НКМЗ».

ТОВ «Техно-Дніпро» також не є виробником даної групи товарів. Згідно інформаційних баз даних ДПС за період січень-травень 2020 року встановлено операції з імпорту підшипників за кодом УКТ ЗЕД торгової марки «CKF» у кількості 5 штук. Проведеним аналізом ланцюга придбання за період з 01 січня 2018 року по травень 2020 року не встановлено придбання ТОВ «Техно-Дніпро» у вітчизняних постачальників підшипників за номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ). Згідно даних ЄРПН встановлено реєстрацію податкових накладних ТОВ «Техно-Дніпро», виписаних на ПП «Нікка» з номенклатурою «підшипник 442214 (код УКТ ЗЕД ) в кількості 5 штук. Однак, у травні 2020 року ПП «Нікка» виписано та зареєстровано податкові накладні на адресу ПрАТ «НКМЗ» вказаної товарної позиції у кількості 32 шт.

Крім того, перевіркою не встановлено безпосереднього придбання підшипника у кількості 1 штуки за номенклатурою «Підшипник 81188 МР5» код УКТ ЗЕД .

Отже, перевіркою встановлено неправомірне віднесення позивачем у травні 2020 року до складу податкового кредиту сум ПДВ з операцій по придбанню позивачем підшипників номенклатури 81188 МР5, 442214, 22380 СА/W33, по яким відсутній факт реєстрації податкових накладних по ланцюгу постачання у зазначеній кількості та номенклатурі.

Крім того, про відсутність реального характеру господарських операцій свідчать відсутність у позивача сертифікатів якості придбаної продукції, або іншого документу, що засвідчує відповідність придбаної продукції вимогам нормативних документів, вказаних в Специфікації, та не надання до перевірки товарно-транспортних накладних.

Апелянт також зазначає про правомірність застосування штрафної санкції у 50% розмірі, оскільки протягом останніх 1095 днів позивачу визначалось податкове зобов`язання з податку на прибуток та ПДВ та зменшувалась сума бюджетного відшкодування з ПДВ.

Відповідач не заперечує, що господарські операції між ПрАТ «НКМЗ» та його контрагентами оформлені відповідними первинними документами, проте одним з принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою операції обліковуються відповідно до їх сутності. Отже, первинний документ може бути підставою для бухгалтерського обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості.

Апелянт вважає, що прийнявши оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, натомість суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача та висновкам акту перевірки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Також колегія суддів зазначає, що ухвалою апеляційного суду від 07 червня 2021 року замінено відповідача по справі з Офісу великих платників податків ДПС на Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Північне управління, податковий орган).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Податковим органом було проведено виїзну документальну позапланову перевірку ПрАТ «НКМЗ» з питань законності декларування від`ємного значення, яке становить більше 100 тис. грн. з податку на додану вартість за травень 2020 року, за результатом якої складено акт від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599.

Згідно висновків вказаного акту, встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), в частині формування податкового кредиту та встановлено завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту на суму 706 541 грн, внаслідок чого завищена сума заявленого бюджетного відшкодування у сумі 706 541 грн. за травень 2020 року.

За наслідками розгляду заперечень позивача на вищенаведений акт, листом Офісу великих платників ДПС від 18 вересня 2020 року № 31317/10/28-10-54-05-22 висновки акту перевірки залишенні беззмінними.

23 вересня 2020 року податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі акту перевірки від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599 зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 706 541 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 353 270,50 грн.

Рішенням Державної податкової служби України за результатом розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення № від 23 вересня 2020 року, ДПС скасувала податкове повідомлення-рішення у частині господарських відносин з ПП «Полімет» та ВК «Практик», а в іншій частині зазначене податкове повідомленні-рішення залишила без змін, а скаргу частково задовольнила.

08 грудня 2020 року на підставі акту перевірки від 21 серпня 2020 року № 34/28-10-54-05-12/5763599 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 515 000 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 257 500 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України).

За пунктом 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата здійснення першої з подій: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вимоги до первинних документів викладені у частині другій статті 9 Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, наявність належним чином оформлених первинних документів, зокрема, податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Обґрунтовуючи правомірність спірного податного повідомлення-рішення, відповідач посилається на не підтвердження реальності здійснення господарської операції, зокрема щодо придбання підшипників номенклатурою 81188 МР5, 442214, 22380 CA/W33.

Досліджуючи факт здійснення господарської операції, суд зазначає наступне.

05 лютого 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» (покупець) та ПП «Нікка» (постачальник) укладено договір поставки № 028/1912. За вказаним договором постачальник зобов`язується передати покупцю в установлені строки підшипники, зазначені в специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію у порядку, встановленому даним Договором.

Відповідно до Специфікації № від 05.02.2020 до договору № 028/1912 від 05.02.2020, за вказаним договором постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник 971/600М (350/600М) у кількість 4 шт. на загальну суму з урахування ПДВ 662 440 грн.

28 лютого 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» укладено додаткову угоду №2 до договору № 028/1912 від 05.02.2020, якою вводиться Специфікація №3, відповідно до якої постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник SKF 22380 CA/W33 у кількості 4 шт.

19 березня 2020 року між ПрАТ «НКМЗ» та ПП «Нікка» укладено додаткову угоду №5 до договору № 028/1912 від 05.02.2020, якою вводиться Специфікація 7, Специфікація №8 та Специфікація №9 від 19 березня 2020 року.

Відповідно до Специфікації 7 та Специфікації №9, постачальник зобов`язаний передати покупцю товар: підшипник 81188 МР5 у кількості 1 шт., та підшипники 442214 у кількості 32 шт.

На підтвердження реальності здійснення господарської операції відповідно до вказаного договору до суду надано:

- накладні від 18.05.2020 № 5, 10, 12, 13;

- товарно-транспортні накладні: № 10 від 18 травня 2020 року, № 12 від 22 травня 2020 року, № 5 від 06 травня 2020 року, № 13 від 22 травня 2020 року;

- платіжні доручення: №10723 від 28 травня 2020 року, № 10769 від 29 травня 2020 року, № 10892 від 01 червня 2020 року, № 10970 від 02 червня 2020 року, № 11033 від 03 червня 2020 року, № 11132 від 04 червня 2020 року, №11295 від 05 червня 2020 року, № 11474 від 09 червня 2020 року, № 11564 від 10 червня 2020 року, № 11677 від 11 червня 2020 року, № 11730 від 12 червня 2020 року, № 11927 від 16 червня 2020 року, № 11939 від 16 червня 2020 року, № 12054 від 17 червня 2020 року, № 12163 від 18 червня 2020 року, №12255 від 19 червня 2020 року, № 13469 від 07 липня 2020 року, платіжне доручення № 13662 від 09 липня 2020 року, № 13719 від 10 липня 2020 року, № 15252 від 05 серпня 2020 року;

- податкові накладні: № 5 від 06 травня 2020 року, № 11 від 18 травня 2020 року, № 12 від 22 травня 2020 року, № 13 від 22 травня 2020 року;

- прибуткові ордера № 421 від 26 травня 2020 року, № 420 від 26 травня 2020 року, № 403 від 21 травня 2020 року,№ 358 від 08 травня 2020 року.

Зазначені документи, зміст та форма яких відповідає вимогам, встановленим Законом № 996-XIV є достатніми доказами підтвердження реальності господарської операції.

Слід зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

З зазначених підстав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що посилання відповідача на відсутній факт реєстрації податкових накладних по ланцюгу постачання, як на підставу неправомірного віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ з операції по придбанню підшипників, судом не приймається.

Щодо сертифікатів якості та інших документів, що підтверджують належну якість товару, які не були надані позивачем до перевірки, то такі документи не фіксують факту здійснення господарських операцій, а лише підтверджують, що товар відповідає встановленим вимогам.

Слід також вказати, що ненадання податкового органу такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Отже, аналізуючи наведені відповідачем доводи, місцевий суд дійшов правильного висновку, що такі не свідчать про нереальність господарської операції, а наведені позивачем аргументи та надані докази спростовують висновки податкового органу, покладені в основу оскаржуваного в цій справі податкового повідомлення-рішення.

Крім того, відповідно до п.п. 123.1, 123.2, 123.3 ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зі спірного рішення вбачається, що до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Обґрунтовуючи правомірність таких дій, відповідач зазначив про наявність податкових повідомлень-рішень, які були прийняті протягом останніх 1095 днів, що передують даті спірного рішення, а саме: № від 26.01.2018, № від 26.01.2018, № та № від 07 грудня 2017 року.

Разом з цим, судами встановлено, що рішенням суду у справі № 805/2945/18-а, яке набрало законної сили, податкові повідомлення-рішення № від 26.01.2018, № від 26.01.2018, № від 26.01.2018 - скасовані.

Крім того, з дати прийняття податкового повідомлення-рішення № від 07 грудня 2017 року до спірного 08 грудня 2020 року минуло 1096 днів, що виключає повторність діяння протягом 1095 днів.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Наведені аргументи відповідача в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі № 200/96/21-а залишити без змін.

Повне судове рішення 17 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Т. Г. Гаврищук

А. В. Гайдар