Справа № 440/2266/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 р. Справа № 440/2266/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/2266/21

за позовом ОСОБА_1

до Національої поліції України

треті особи Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної поліції України про:

- визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12033493;

- визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинах, викладених у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12033493;

- визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо не перенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 05.02.2021 реєстраційний №ФИ-12033493 до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог п.3 ст.7 Закону України "Про звернення громадян", адже станом на 08.03.2021 права позивача є порушеними та не відновленими;

- зобов`язання Національну поліцію України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 05.02.2021 реєстраційний №ФИ-12033493, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом і подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язання Національну поліцію України вжити належних заходів реагування направлених на надання ОСОБА_1 відповідних довідок підтверджуючих несення ним служби у нічний час за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 під час добового чергування у складі слідчо-оперативної групи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ряд інших обставин, які мають суттєве значення для ОСОБА_1 , як апелянта та суб`єкта звернення при встановленні істини та з`ясування всіх обставин справи викладених у самому позові з посиланням на ст. 55 Конституції України, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталу практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.02.2021 ОСОБА_1 направив через Урядовий контактний центр звернення до НПУ, реєстраційний №ФИ-12033493 /а.с. 45/.

У цьому зверненні (реєстраційний №ФИ12033493 від 05.02.2021) ОСОБА_1 вказує, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 справа №440/2834/20 - визнано протиправною бездіяльність Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області щодо не направлення довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області. У зв`язку з викладеним, заявник просить надати йому та окремо направити відповідні довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час. Наголошує, що станом на 05.02.2021 з ним не проведено повного розрахунку за службу в складі слідчо-оперативної групи вказаним підрозділом за весь період служби. Вказане суперечить статтям 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, статтям 107, 116, 117 КЗпП України, статтям 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 у справі № 21- 518а14. Тому заявник просить ініціювати виплату йому додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час, грошове забезпечення (компенсацію) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час. Надати компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати та сплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 /а.с. 45/.

Вказане звернення було адресоване особисто голові НПУ ОСОБА_2 .

Відповідно до резолюції голови НПУ ОСОБА_2 основними виконавцями звернення визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с. 44/.

При цьому, ГУНП в Полтавській області було співвиконавцем вказаного звернення та згідно з резолюцією повинно було надати інформацію щодо звернення основному виконавцю /а.с. 44/.

До ГУНП в Полтавській області вказане звернення надійшло 10.02.2021 вх.№ФИ-169/кц /а.с. 44/.

25.02.2021 за вих.№ФИ-8кц/115/04/12-2021 ГУНП в Полтавській області надіслало лист ОСОБА_4 (начальник ДКЗ НПУ), як основному виконавцю, яким надало копію відповіді ГУНП в Полтавській області на аналогічне звернення від 24.02.2021 №ФИ-160/кц /а.с. 48-49/. Цей лист було відправлено до Департаменту кадрового забезпечення НПУ реєстром через відділ УФЗ Держзв`язку 01.03.2021 /а.с. 50/.

Водночас, в ході попереднього розгляду звернення позивача основним виконавцем було з`ясовано, що порушені у зверненні ОСОБА_1 №ФИ-12033493 питання не належать до компетенції НПУ.

Як наслідок, листом від 04.03.2021 №Ф-176, Ф-169, Ф-161, Ф-179, Ф-178, Ф-182, Ф-183/29/2/01-2020 НПУ перенаправлено звернення ОСОБА_1 (зокрема й звернення №ФИ-12033493) за належністю до ГУНП в Полтавській області /а.с. 51/.

Вказаний лист на адресу ГУНП в Полтавській області надійшов 10.03.2021 за вх.№ФИ-310/кц /а.с. 51/.

Розглядаючи звернення ОСОБА_1 листом від 29.03.2021 №29/ФИ-310/кц, ГУНП в Полтавській області надало по суті на кілька його аналогічних звернень, в тому числі й на звернення №ФИ-12033493, відповідь за підписом першого керівника державного органу - Т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області А. Гарастюка /а.с. 63-64/.

За змістом вказаної відповіді, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Полтавського районного відділення поліції ГУНП в Полтавській області щодо ненаправлення довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області. В решті позовних вимог відмовлено. Вказаним судовим рішенням ні ГУНП в Полтавській області, ні Полтавське районне відділення поліції не зобов`язано вчинити жодні дії. Так, облік фактичного часу служби в нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час для нарахування доплати здійснюється на підставі відповідного обліку (письмові накази керівників; графіки нарядів чергувань; щомісячний табель обліку робочого часу (в період чи чинності Наказу МВС України від 31.12.2007 №499) та довідки (довідок) обліку несення поліцейськими служби в нічний час за відповідною формою. Відповідно наявність вказаного обліку і цієї довідки (довідок) є обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час. Оскільки довідки про несення служби в нічний час та письмові накази про залучення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 до служби в понаднормовий час внаслідок тривалого проміжку часу не збереглися, правові підстави для складання таких довідок для проведення повного розрахунку за службу у нічний час - відсутні. Аналогічних висновків дійшли суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи №440/2834/20 та зауважили, що навіть з журналів інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю, книг нарядів, книг видачі й приймання озброєння Полтавського РВП за 2015-2016 роки неможливо встановити фактично відпрацьований позивачем час служби, зокрема в нічний час та відповідно визначити суму доплати за службу у нічний час. Вищевказані фактичні обставини свідчать про неможливість складання довідок про несення ОСОБА_1 службу у нічний час за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 та відповідно здійснення доплати за службу у нічний компенсації за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час. Ураховуючи викладене, повідомлено також про відсутність правових підстав для надання компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати та виплати середнього заробітку з затримки розрахунку при звільненні. У разі незгоди з прийнятим рішенням, позивачу роз`яснено можливість оскаржити його в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України /а.с. 63-64/.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки жодної бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , не перенаправлення за належністю відповідному органу звернення ОСОБА_1 як інваліда війни, від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12033493, відповідач не допускав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 Закону № 393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (частина 3 статті 7 Закону № 393/96) .

Відповідно до ст. 14 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Статтею 15 Закону № 393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 393/96, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Згідно із ст. 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно з п.п. 1, 3 розділу І Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361 (далі - Порядок №930), цей Порядок установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян. Дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України "Про доступ до судових рішень", "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №930, звернення громадян, що надійшли до органів (підрозділів) поліції з використанням засобів поштового зв`язку, мережі Інтернет, електронного зв`язку (електронні звернення), через контактні центри державної установи "Урядовий контактний центр" та телефонну "гарячу лінію" Національної поліції України, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються службою діловодства органу (підрозділу) поліції в день їх надходження, а ті, що надійшли в неробочий день і час, - наступного після нього робочого дня в журналі реєстрації звернень громадян (додаток 1) або на реєстраційно-контрольних картках (далі - РКК) (додаток 2), придатних для обробки персональними комп`ютерами.

Згідно з п.п. 3, 5, 6, 12 та 13 розділу IV Порядку №930, рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, що не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник органу або підрозділу поліції або його заступники встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляють особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на вихідний, святковий день, останнім днем терміну вважається перший після нього робочий день.

За результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення. До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

Відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Пунктом 14 розділу IV Порядку №930 встановлено, що рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому зазначають заходи, вжиті органом чи підрозділом поліції в межах його компетенції для захисту конституційних прав громадян.

Отже, звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №800/580/17 (П/9901/9/18).

Як вбачається з матеріалів справи, звернення ОСОБА_1 від 05.02.2021 №ФИ-12033493, яке перенаправлене за належністю для розгляду до ГУНП в Полтавській області та отримане останнім 10.03.2021, розглянуте ГУНП в Полтавській області фактично 29.03.2021, про що свідчить лист №29/ФИ-310/кц за підписом Т.в.о. начальника ГУНП в Полтавській області А. Гарастюка, який згідно наказу НПУ від 09.03.2021 №286 о/с виконував обов`язки начальника ГУНП під час перебування останнього у відпустці /а.с. 72/.

Відповідне звернення вмотивоване саме рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №440/2834/20, яким визнано протиправною бездіяльність Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області щодо не направлення довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області. Як наслідок, на думку позивача, відповідач зобов`язаний: надати йому та окремо направити відповідні довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час; ініціювати виплату йому додаткового грошового забезпечення за службу у нічний час, грошове забезпечення (компенсацію) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час; надати компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати та сплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні.

У той же час, в межах розгляду справи №440/2834/20 судом надавалась оцінка наступним вимогам ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській області, Полтавського районного відділення поліції ГУНП в Полтавської області, а саме, про:

- визнання протиправною бездіяльності Полтавського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення відповідних довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час;

- зобов`язання Полтавське районне відділення поліції ГУНП в Полтавській області направити відповідні довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час;

- визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо не проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період часу з 07 листопада 2015 року по 03 серпня 2016 року;

- стягнення з ГУНП в Полтавській області невиплаченого грошового забезпечення за службу у нічний час у розмірі 3167,16 грн за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016;

- визнання протиправною відмови ГУНП в Полтавській області, викладеної в листі від 24.01.2020 за вих. № ФИ 106-125-126-145-269-242/кц, щодо не проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у нічний час та грошового несення служби понад установлений законодавством робочий час;

- визнання незаконним утримання ГУНП в Полтавській області з грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 2750,00 грн компенсації за відпустку;

- зобов`язання ГУНП в Полтавській області провести повний розрахунок (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 з урахуванням обставин, встановлених судом;

- стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 утриманої компенсації за відпустку у розмірі 2750,00 грн;

- стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати з урахуванням обставин, встановлених судом;

- зобов`язання ГУНП в Полтавській області подати у строк встановлений судом звіт про виконання судового рішення.

У ході розгляду справи №440/2834/20 суд дійшов висновків та зазначив, що Полтавським РВП ГУНП в Полтавській області допущено протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах, яка полягає у не направленні відповідних довідок про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час. Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Водночас позовна вимога про зобов`язання Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області направити відповідні довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області задоволенню не підлягає, оскільки внаслідок тривалого проміжку часу між звільненням позивача та зверненням його до суду зазначені довідки не збереглися /а.с. 65-67/.

За результатами перегляду справи №440/2834/20 Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 12.01.2021 (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/94198312) зазначив, що "... обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час є відповідний облік (письмові накази керівників, графіки нарядів чергувань) та видана на підставі цього довідка обліку несення поліцейськими служби в нічний час як первинного документу обліку фактичного часу служби в нічний час.

Відтак, з урахуванням того, що довідки про несення служби в нічний час та письмові накази про залучення колишнього працівника ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 до служби в понаднормовий час не збереглися, колегія суддів зауважує, що відсутні правові підстави для зобов`язання Полтавське районне відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області направити відповідні довідки про несення служби у нічний час ОСОБА_1 за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 до ГУНП в Полтавській області для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошового забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час.

Щодо посилання скаржника про те, що несення служби апелянтом у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час в період з 07.11.2015 по 03.08.2016 підтверджується журналом інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за 2015-2016 роки; книгою нарядів Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за 2015-2016 роки; книгою видачі й приймання озброєння за 2015-2016 роки в якій відображена достовірна інформація час та дата заступання в наряд та здавання зброї (але зазначений журнал на запит не надано для точного обрахунку часу несення позивачем служби у нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час), то колегія суддів вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки по - перше з вказаних документів неможливо встановити достеменно фактично відпрацьований служби позивача, зокрема в нічний час та відповідно визначити суму доплати за службу у нічний час, а по - друге облік фактичного часу служби позивача в нічний час, у дні щотижневого відпочинку, святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час для нарахування доплати здійснюється на підставі відповідного обліку (письмові накази керівників; графіки нарядів чергувань; щомісячний табель обліку робочого часу (в період чинності Наказу МВС України від 31.12.2007 №499) та довідки (довідок) обліку несення поліцейськими служби в нічний час за відповідною формою. Відповідно наявність вказаного обліку і цієї довідки (довідок) є обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час".

Згідно із частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналізу викладеного слідує, що в межах спірних правовідносин (звернення ОСОБА_1 від 05.02.2021 №ФИ-12033493) відсутні правові підстави для зобов`язання надати ОСОБА_1 та окремо направити до Головного управління Національної поліції в Полтавській області - відповідні довідки про несення служби ОСОБА_1 у нічний час за період часу з 07.11.2015 по 03.08.2016 під час добового чергування у складі слідчо-оперативної групи для проведення повного розрахунку (додаткового грошового забезпечення) за службу у нічний час та грошове забезпечення (компенсації) за службу у дні щотижневого відпочинку, святкові дні, за несення служби понад установлений законодавством робочий час.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача будь-яких порушень, оскільки жодної бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення, не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні, а також не перенаправлення за належністю відповідному органу звернення ОСОБА_1 як інваліда війни, від 05.02.2021 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12033493, відповідач не допускав.

Таким чином, судова колегія зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 по справі № 440/2266/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк