Справа № 333/4193/21
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4193/21
Провадження № 2-а/333/110/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Христової Н.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

В інтересах позивача ОСОБА_1 адвокат Стариченко М. 23.06.2021 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , в якому просить суд постанову серії БАБ №222995 від 17.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст.126 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі визнати протиправною та скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити за відсутністю складу такого правопорушення. Посилається на те, що в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 17.06.2021 р. о 06:50 год. на АД Н.08 440 км Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував автомобілем Івеко Дейлі н/з НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП. З винесеною постановою не згоден, оскільки поліцейський не навів підстав для зупинки автомобіля позивача та перевірки його документів. Поліцейським не було надано доказів того, що позивачем було порушено вказані будь-які вимоги ПДР, що в подальшому стало підставою для перевірки документів позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. Перед складанням постанови на місці вчинення правопорушення перебувало обвинувачення позивача у скоєнні даного правопорушення, не повідомлено дату, час та місце розгляду справи. позивачем було пред`явлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія поліцейському, який зупинив транспортний засіб, однак поліцейський за відсутності позивача розглянув справу та виніс постанову. Будь-які клопотання позивача, зокрема про надання йому доказів його провини для належної підготовки захисту проти звинувачення та вирішення питання щодо залучення захисника інспектором поліції були залишені поза увагою. Позивач вважає, що такими діями інспектор поліції порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , внаслідок чого порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Також просить стягнути витрати, необхідні для надання правничої допомоги в сумі 2500 грн. за складання позовної заяви.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. (а.с. 30).

28.07.2021 року до суду надійшов відзив Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позов не визнали, посилаючись на те, що Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області не є належним відповідачем по цій справі, а відповідачем повинна бути особа, яка склала протокол ОСОБА_2 , оскільки він суб`єктом владних повноважень, здійснював владні управлінські функції та був наділений сукупністю прав та обов`язків посадової особи. Постанову від 17.06.2021 р. серії БАБ №222995 вважають законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства. Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395 постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. В діях ОСОБА_1 мав місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, тому постанова складена обґрунтовано та законно.

06.08.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача - адвоката Стариченка М.П., в якому зазначено, що відзив не містить відомостей та не надані докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення. Не погодився з доводами відзиву про те, що Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем, оскільки належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно постанови БАБ №222995 від 17.06.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень за те, що він 17.06.2021 р. о 06:50 год. на АД Н.08 440 км Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував автомобілем Івеко Дейлі н/з НОМЕР_1 не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с.11).

Проте, в суді не знайшли своє підтвердження, вказані в протоколі відомості.

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 статті 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

В матеріалах справи відсутні відеозапис або фото фіксація порушення, про наявність такого доказу не вказано у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.ст. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП суду не надано. Позивач зазначив, що він надав посвідчення водія поліцейському, доказів на спростування цих доводів позову відповідач не надав.

Позивачем надано копію посвідчення водія та копію технічного паспорту на автомобіль Івеко Дейлі н/з НОМЕР_1 , з яких вбачається, що позивач має права керувати автомобілями категорії В та С. Автомобіль Івеко Дейлі н/з НОМЕР_1 має повну масу 7000 кг згідно технічного паспорту. Тобто підтверджено право ОСОБА_1 керувати даним транспортним засобом.

Таким чином, в судовому засіданні відповідачами не доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП, що є підставою для скасування постанови серії ЕАМ №3449185 від 18.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 908 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Крім того, позивачем надано договір про надання юридичних послуг адвокатом від 18.06.2021 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Стариченко М.П. та додаткова угода №1 до вказаного договору від 18.06.2021 р., за якою вартість складання позовної зяави становить 25000 грн. Згідно акту виконаних робіт від 22.06.2021 р. адвокат Стариченко М.П. підтвердив оплату ОСОБА_1 2500 грн. за складання позовної заяви. Квитанцією без номеру від 22.06.2021 р. підтверджується, що адвокатом Стариченком М.П. прийнятий гонорар від ОСОБА_1 , в сумі 2500 грн. за складення позовної заяви до Комунарського районного суду м. Запоріжжя

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів витрат на правничу допомогу, суд вважає обґрунтованою вартість послуг адвоката, які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від від 18.06.2021 року.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 10, 19, 77, 86, 90, 251, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ№222995 від 17.06.2021 року у відношенні ОСОБА_1 , провадження по справі - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська