Справа № 160/8398/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року Справа № 160/8398/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
26.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зараховуванні до загального страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1976р. по 06.07.1978р. згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року; періодів роботи з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р. та періоду догляду за дитиною до трьох років з 30.11.1983р. по 29.11.1986р. згідно із свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 видане 12.12.1983р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1976р. по 06.07.1978р. згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року; періоди роботи з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р. та період догляду за дитиною до трьох років з 30.11.1983р. по 29.11.1986р. згідно із свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 видане 12.12.1983р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 18 листопада 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
05.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач висловлює незгоду з вимогами позову та вказує, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до страхового стажу ОСОБА_1 правомірно не врахував окремі періоди трудової діяльності, оскільки наявні розбіжності у написанні «по-батькові» в документах позивача, а саме: трудовій книжці НОМЕР_2 від 07.08.1979 та свідоцтві № НОМЕР_3 , оскільки в таких документах вказано російською мовою « ОСОБА_1 », в той час, коли в свідоцтві про народження позивача російською мовою « ОСОБА_1 ». За таких підстав, відповідач зазначив, що до страхового стажу ОСОБА_1 було зараховано періоди роботи (в т.ч. з 13.08.1987 по 04.03.1996 та період догляду за дитиною з 30.11.1983 по 29.11.1986), та загальний страховий стаж склав 22 роки 6 місяців. Відповідач наголосив, що діє в межах повноважень та відповідно до норм діючого законодавства. Разом з відзивом до суду надана копія пенсійної справи ОСОБА_1
21.07.2021 року до суду було подано відповідь на відзив, в якій наведено доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Стосовно посилання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у відзиві на невідповідність записів «по-батькові» позивача в різних документах, ОСОБА_1 зазначила, що 15.03.2021 року за №056/293-а було надано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз, відповідно до висновків якого твердження відповідача щодо розбіжностей спростовуються. Позивач просив врахувати надані докази та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Так, вперше ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Лівобережний відділ обслуговування громадян у м. Дніпро) із заявою про призначення пенсії за віком 18.11.2019 року за вх.№3538. Разом з заявою позивачем було надано документи, згідно переліку у розписці-повідомленні: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 15.06.1999 року, паспорт НОМЕР_4 , трудова книжка НОМЕР_2 , свідоцтво про навчання НОМЕР_3, довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності НОМЕР_9, довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 р. по день звернення, заяву про спосіб виплати пенсії від 06.08.2019 року, свідоцтво про народження дитини НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , фотокартка, свідоцтво про шлюб (« ОСОБА_1 » - « ОСОБА_1 »).
30.01.2020 року позивачем було подано повторну заяву про призначення пенсії за віком, разом з якою відповідно до розписки повідомлення від 30.01.2020 року за №1518 було подано довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р. від 14.01.2020 №1, довідку про зміну назви організації №5 від 21.01.2020 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 15.06.1999, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.93 №637, №6 від 21.01.2020, паспорт НОМЕР_4 , трудову книжку НОМЕР_2 .
30.09.2020 року позивачем було надано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області доповнення до заяви про призначення пенсії від 18.11.2019 року, та долучено додатково документи: офіційний переклад свідоцтва про народження №181927 ІІІ-ФЮ, трудової книжки НОМЕР_2 від 07.08.1979 року та свідоцтва про навчання НОМЕР_3 від 06.07.1978 року, копію паспорту ОСОБА_1 , копію трудової книжки, копії архівних довідок Державного архіву Львівської області.
Заявою від 19.03.2021 року до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ОСОБА_1 було надано пояснення щодо відсутності розбіжностей у документах при зазначенні на російській мові по батькові позивача, при цьому до заяви долучено експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15.03.2021 року №056/293-а, висновками якого підтверджено, що відповідно до норм російської літературної мови обидва російські записи « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » можна вважати нормативними.
Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії та зарахування періодів роботи до страхового стажу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_6 , дата заповнення 07.08.1979, у наступні періоди працювала на посадах:
- з 07.08.1979 по 01.03.1980 - у Балхашському міському агентстві «Союзпечать» «кіоскером»;
- з 19.05.1980 по 25.05.1982 - у Протитуберкульозному диспансері «повар IV розряду;
- з 11.08.1982 по 09.08.1987 - на Львівському заводі телевізійних вузлів «оздоблювач другого розряду»;
- з 13.08.1987 по 04.03.1996 - у ВО «Конвеєр» учнем штампувальника в цех №2 (02.11.1987 присвоєно другий розряд штампувальника цех №2, 01.06.1989 переведено штампувальником 3 розряду цех №2, 01.09.1989 переведена штампувальником 3 розряду цех №12, 15.12.1989 переведена нагрівальницею металу 3 розряду в цех №12, 02.01.1992 переведена комірницею в цех №12, 01.06.1993 переведена продавцем в цех побуту №20, 01.12.1994 переведена завідуючим магазину в цех побуту №20);
- з 12.01.2012 по 10.03.2015 - у ФОП ОСОБА_7 «диспетчер».
Архівною довідкою від 21.01.2020 №6, виданою приватним акціонерним товариством «Конвеєр» додатково підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 13.08.1987 року по 04.03.1996 року на підприємстві ВО «Конвеєр» (на сьогодні ПАТ «Конвеєр», довідка про перейменування від 21.01.2021 року №5).
Архівними довідками №К-1896/07-12 від 08.09.2020 року та №К-1896/07-12 від 08.09.2020, виданими Державним архівом Львівської області Львівської обласної державної адміністрації підтверджено, що ОСОБА_1 працювала з 11.08.1982 року по 09.08.1987 року обробницею 2-го розряду в цеху №01 Львівського заводу телевізійних вузлів «Електрон».
Не зараховуючи періоди роботи: з 01.09.1976р. по 06.07.1978р. згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року; з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р. згідно відомостей трудової книжки, відповідач зазначає, що у вказаних документах по-різному зазначено по-батькові позивача російською мовою, а саме: « ОСОБА_1 » на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата видачі 07.08.1979, та « ОСОБА_1 » згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , дата видачі 05.09.1960 року.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412).
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції, прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції, відомості про працівника записуються на першої сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (надалі - Постанова №656) та даною Інструкцією.
Пунктом 1 Постанови №656 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 Постанови №656 визначено, що всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 Постанови №656, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, певні недоліки в записах не можуть бути підставою для виключення періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Як встановлено судом під час судового розгляду, до пенсійного органу в якості доповнення до поданої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, для підтвердження належності трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата видачі 07.08.1979 саме позивачу (та підтвердження записами даної трудової книжки періодів трудової діяльності ОСОБА_1 ), було надано експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15.03.2021 року №056/293-а, яким підтверджено, що відповідно до норм російської літературної мови обидва російські записи « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 » можна вважати нормативними.
Таким чином, суд вважає посилання відповідача при наданні відмови позивачу в цій частині незарахування періодів трудової діяльності, наведених у трудовій книжці, до страхового стажу позивача, безпідставними.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.
В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко та зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, більше того, на підтвердження окремих періодів роботи, позивачем було надано до пенсійної справи, а також до суду довідки підприємств та архівні довідки.
В трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи про періоди роботи з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р., також свідоцтвом про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року підтверджується період навчання позивача з 01.09.1976р. по 06.07.1978р.
Водночас, суд зауважує, що період догляду за дитиною до трьох років з 30.11.1983р. по 29.11.1986р. згідно із свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим 12.12.1983р., було враховано відповідачем при розрахунку загального страхового стажу позивача (в розмірі 22 роки 6 місяців), про що, зокрема, наголошується у відзиві на позовну заяву.
Отже, як встановлено судом, відповідачем вибірково не враховані при розрахунку пенсії періоди роботи позивача, наявні в трудовій книжці, а також період навчання ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей, тощо на позивача є неприйнятним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Відповідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати до страхового стажу період догляду за дитиною до трьох років з 30.11.1983р. по 29.11.1986р. згідно із свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , видане 12.12.1983р., то такі вимоги не підлягають задоволенню судом, оскільки вказаний період під час розрахунку пенсії позивача було враховано, що підтверджується наданими до матеріали справи доказами.
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.
На переконання суду, зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 18.11.2019 року (з моменту подання первісної заяви про призначення пенсії за віком, з наданням переліку документів, з яких можливо розрахувати стаж роботи позивача) пенсію за віком є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Також суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням всіх періодів роботи, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, відтак, суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком з урахуванням всіх періодів роботи та навчання.
Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у перерахунку пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.
Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведеного вище, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №6648 від 21.05.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 681,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1976р. по 06.07.1978р. згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року; періодів роботи з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1976р. по 06.07.1978р. згідно свідоцтва про навчання № НОМЕР_3 від 06.07.1978 року; періоди роботи з 07.08.1979р. по 01.03.1980р., з 19.05.1980р. по 25.05.1982р., 11.08.1982р. по 09.08.1987р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 18 листопада 2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник