Справа № 120/101/20-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 120/101/20-а

адміністративне провадження № К/9901/27776/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про перерахунок та виплату коштів по заробітній платі, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

стягнути із Вапнярської селищної ради на користь ОСОБА_1 84984,25 грн - суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в результаті незаконного звільнення за період з 15 червня 2017 року по 28 вересня 2018 року включно;

зобов`язати Вапнярську селищну раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування та надбавки (винагороди) за вислугу років за період з 01 жовтня 2018 року по 18 листопада 2019 року включно;

зобов`язати Вапнярську селищну раду зробити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації за невикористані дні відпустки з врахуванням надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування та надбавки (винагороди) за вислугу років) за період з 01 жовтня 2018 року по 18 листопада 2019 року включно;

стягнути з Вапнярської селищної ради на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в сумі 100000,00 грн за незаконне звільнення, відповідно до розпорядження про звільнення № 36 від 12 червня 2017 року та за винесення протиправного розпорядження про оголошення догани, відповідно до розпорядження №72 від 11 травня 2017 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 , які визнанні незаконними відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року в адміністративній справі №802/1408/18-а;

стягнути з Вапнярської селищної ради на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в сумі 80000,00 грн за винесення протиправного розпорядження про оголошення догани відповідно до розпорядження №185 від 10 жовтня 2018 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 , яке скасовано рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року в адміністративній справі №0240/3737/18-а;

зобов`язати Вапнярську селищну раду зробити запис в трудовій книжці ОСОБА_1 про прийняття ним Присяги посадової особи органу місцевого самоврядування з 21 березня 2017 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області виплатити ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15 червня 2017 року по 28 вересня 2018 року відповідно до довідки про розрахунок середньомісячної заробітної плати № 561 від 01 червня 2020 року Вапнярської селищної ради, з урахуванням виплачених коштів на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року в адміністративній справі № 802/1408/18-а в сумі 25002,25 грн, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів.

Зобов`язано Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці, яка встановлена відповідно до розпорядження №75 від 25 квітня 2017 року "Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників селищної ради" за період з 15 червня 2017 року по 31 грудня 2017 року з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років.

Зобов`язано Вапнярську селищну раду Томашпільського району Вінницької області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму компенсацій за невикористані дні відпустки, а також надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років з урахуванням довідки про розрахунок середньомісячної заробітної плати №561 від 01 червня 2020 року Вапнярської селищної ради Вінницької області за період з 01 жовтня 2018 року по 18 листопада 2019 року включно.

Стягнуто з Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог скасовано, і провадження у цій частині позовних вимог закрито. Роз`яснено позивачу, що вищезазначені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.3 червня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Скаржник просить повністю скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог, справу передати для продовження розгляду.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Касаційна скарга скаржником була подана з підстав, викладених у п. 2, 3 ч.4 статті 328 КАС України ( якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Також касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань містить лише детально викладені фактичні обставини справи, незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та цитування норм законодавства. При цьому, касаційна скарга не містить вказівки на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. У касаційній скарзі не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства.

Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт та зазначення щодо якого саме питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній такий висновок. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Скаржник вказує на необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 06.02.2019 по справі №146/885/17-ц.

Предметом оскарження у справі №146/885/17-ц були розпорядження Вапнярської селищної ради від 11 травня 2017 року № 72 про застосування до ОСОБА_1 , начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради, дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання службових обов`язків; розпорядження від 12 червня 2017 року № 36 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника фінансового відділу при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради; стягнення з Вапнярської селищної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку (із врахуванням премії) за час вимушеного прогулу.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 по справі №146/885/17-ц Судом було зроблено висновок про те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 набув статусу посадової особи органу місцевого самоврядування, отже суди помилково вважали проходженням публічної служби його діяльність на займаній посаді. Суд вказав, що суди помилково зробили висновки, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він відноситься до компетенції цивільної юрисдикції.

Отже, зазначені скаржником обґрунтування щодо необхідності відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, Суд вважає не вмотивованими.

Водночас, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише вказівку скаржника на неправильне застосування судами норм матеріального права та процесуального права, виклад обставин справи, цитати нормативних актів, однак це не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами, що виключає можливість їхнього перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, межі якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області про перерахунок та виплату коштів по заробітній платі, стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич