Справа № 653/486/21
Суддя: Делалова О. М.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 653/486/21
Провадження № 2-а/653/43/21
РІШЕННЯ

іменем України

23 липня 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Делалової О.М.,

секретаря судового засідання - Мироненко Т.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 2021 року він отримав листа від Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, з якого стало відомо, що 17 січня 2021 року поліцейським неправомірно було винесено відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАВ № 109511 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та БАВ № 109512 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до вказаних постанов - позивач нібито не був пристебнутий ременем безпеки, коли керував транспортним засобом, а після зупинки не пред`явив поліцейському посвідчення водія, чим порушив ПДР України, що не відповідає дійсності.

Зазначає, що він дійсно 17 січня 2021 року керував транспортним засобом і був завчасно пристебнутий ременем безпеки, навіть ще і з тих міркувань, що попереду себе, в напрямку руху бачив автомобіль поліції з увімкненими проблисковими маячками. До того моменту, коли працівники поліції вийшли зі службового авто та підійшли до автомобіля позивач вже вийшов з салону автомобіля, та чекав їх поряд, звісно, не будучі пристебнутим і це не є правопорушенням. Також, на момент зупинки на вулиці було темно, вікна автомобіля, яким він керував, тоновані, а тому реально навіть бачити положення ременя безпеки - неможливо. Також, стверджує, що у вказаній обстановці він керував транспортним засобом і під час руху був пристебнутий ременем безпеки. Постанова БАВ № 109511 не містить жодного об`єктивного доказу порушення ним вимог ч.5 ст.121 КУпАП з цього приводу. Крім того, зміст постанови БАВ № 109512 також не відповідає дійсності, оскільки, посвідчення водія було при ньому й у нього не було жодних підстав відмовлятись його пред`явити навіть не на вимогу, а на прохання поліцейського. Стверджує, що він надавав працівникам поліції своє посвідчення водія, а постанова БАВ № 109512 не містить беззаперечного доказу порушення ним вимог ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, позивач вважає, що оскаржувані постанови, винесені з порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

У встановлений судом строк, представником відповідача подано відзив на позов, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає і вважає, що вони є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Так, 17.01.2021 близько 01 год. 35 хв. під час несення служби поліцейськими у м. Генічеськ по вул. Свободи було виявлено автомобіль Mercedes-Benz 210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого керував ним будучи непристебнутим ременем безпеки чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України, а також після зупинки водій не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України. За фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП відповідач, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, виніс постанови про накладення адміністративного стягнення серій БАВ № 109511 та БАВ № 109512. Зазначає, що постанови винесені відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою те особою. Тому, враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17.05.2021 року дану справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановами серій БАВ № 109511 та БАВ № 109512 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень

Зі змісту постанов вбачається, що 17.01.2021 близько 01 год. 35 хв. поліцейськими у м. Генічеськ по вул. Свободи було зупинено автомобіль Mercedes-Benz 210, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував т/з, будучи непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України, а також після зупинки водій не пред`явив для перевірки посвідчення водія, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, уповноваженими працівниками підрозділів патрульної служби Національної поліції надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 121 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, положеннями диспозиції ч.5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ст.7 КУпАП)

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до положень ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, ч.2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Працівники поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваних постановах, однак до відзиву відеофіксації події за участю позивача відповідачем додано не було.

У відзиві відповідач виклав лише фактичні обставини події, а обґрунтування його є простою констатацією нормативних актів. Також, відповідачем не спростовані твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 р. по справі № 191/1019/17, від 10.05.2018 р. по справі № 562/199/17, від 31.07.2018 р. по справі № 342/664/17, від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, від 12.12.2018 р. по справі № 537/744/17.

Фактично матеріали справи про адміністративне правопорушення складаються лише з оскаржуваної постанови.

Разом з тим, постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП не можуть вважатися беззаперечним доказом вчинення позивачем інкримінованих йому правопорушень, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а (№ 2-а/337/154/2016).

Таким чином, відповідач не спростував доводів позивача, відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищенаведеного постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Крім цього, оскільки поліцейський, який склав постанову, є посадовою особою ГУНП в Херсонській області, тому судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Керуючись ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серій БАВ № 109511 та БАВ № 109512 від 17.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 02.08.2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова