Справа № 200/309/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року справа №200/309/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача ОСОБА_1., представника відповідача Тищенка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року в м. Слов`янську) у справі № 200/309/21-а (суддя в І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Слов`янської міської ради з вимогами (з урахуванням уточнень) про:

- визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними" із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 N625 "Про внесення змін до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними", та визнання незаконним "Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними", затверджений рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними" із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 № 625 "Про внесення змін до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 № 632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними";

- стягнення з виконавчого комітету Слов`янської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної (немайнової) шкоди в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп.

При цьому, позивачка просила стягнути з Виконавчого комітету Слов`янської міської ради на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. та зобов`язати виконавчий комітет Слов`янської міської ради в термін до п`яти днів підготувати та надати суду звіт про виконання судового рішення.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради йому надано паспорт прив`язки тимчасової споруди (торгівельний павільйон) для проведення підприємницької діяльності. В подальшому, 17.11.2020 позивач звернувся до Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради із заявою стосовно продовження строку дії паспорта прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, на яку позивач отримав відмову. Вказує, що 28.11.2020 позивачу стало відомо про безпідставне розміщення оголошення на сайті Слов`янської міської ради про примусовий демонтаж належної йому тимчасової споруди.

В подальшому адвокатом позивача був направлений адвокатський запит стосовно оскаржуваного Порядку, а саме щодо наявності в ньому ознак регуляторного акта. Позивач вважає, що діючим законодавством не передбачено повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування вирішувати питання щодо анулювання паспортів прив`язки тимчасових споруд, а також затверджувати порядки, положення чи будь-які інші документи, що регламентують проведення демонтажу встановлених споруд. Вказує, що об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду. Крім того, наголошено, що рішенням, що оскаржується у даній справі, суб`єктом владних повноважень завдано позивачеві моральних страждань, що виявилися у душевних, психологічних переживаннях, розладах здоров`я, в зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 №632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними" із змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 №625 "Про внесення змін до рішення виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 №632 "Про затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними".

Визнано протиправним Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними, затверджений рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 №632 зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 №625.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Слов`янської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони земельних насаджень і водойм, створення місць відпочинку, а отже вважає, що у нього були наявні повноваження для прийняття спірних у справі рішень. Вказує, що розміщення тимчасової споруди самовільно, її використання та сам факт наявності тимчасової споруди без діючого паспорта прив`язки не передбачено вимогами чинного законодавства, а продовження паспорта прив`язки - це виключне право, а не обов`язок виконавчого органу місцевого самоврядування. Зазначає, що питання щодо благоустрою, в тому числі щодо здійснення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд та порядку його проведення відноситься до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Зауважує, що посилання позивача на вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є безпідставними, оскільки зазначений Закон не розповсюджується на тимчасові споруди, адже тимчасові споруди не є об`єктами будівництва. Також вважає, що дії щодо направлення Інспекцією міської ради з благоустрою м. Слов`янська позивачу приписів про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди повністю узгоджується з пунктами 3.3, 4.1.1 Положення про Інспекцією міської ради з благоустрою м. Слов`янська, затвердженого рішенням Слов`янської міської ради від 29.07.2016 №23-ХІІІ-7. Тлумачення, зазначені в Державному класифікаторі будівель та споруд ДК-018-2000, стосуються об`єктів капітального будівництва. При цьому, наголошує, що строк дії паспорта прив`язки розміщення тимчасової споруди, наданого позивачу для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , закінчився 20.11.2020. Також зазначає, що відповідно до положень статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій нанесених пунктів, в той час як відповідно до правил статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організацій озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, з огляду на що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням та в межах чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Позивач вказує на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також посилається на відсутність у відповідача повноважень щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

12.12.2019 листом №35117-01-10 Слов`янська міська рада повідомила позивача про погодження розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 .

20.11.2019 Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради позивачу видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 терміном дії до 20.11.2020.

17.11.2020 Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради на заяву позивача від 17.11.2020 щодо продовження строку дії паспорта прив`язки розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, м. Слов`янськ, реєстраційний номер 181, листом №08.04-04/420 надано відповідь про неможливість задоволення вказаної заяви до затвердження уточненої комплексної схеми тимчасових споруд.

Крім того, 19.11.2020 листом №01.01.12/1632 Слов`янська міська рада повідомила ФОП ОСОБА_1 про те, що дія наданого Управлінням містобудування та архітектури паспорта прив`язки розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 від 20.11.2019 за реєстраційним номером 181 закінчується 20.11.2020. Також повідомлено, що в разі розміщення цієї споруди за вказаною адресою з 20.11.2020 така споруда вважатиметься самовільно встановленою.

27.11.2020 Інспекцією міської ради з благоустрою м. Слов`янська винесено припис про демонтаж самовільно встановленої ФОП ОСОБА_1 тимчасової споруди №1742/23-09.

В подальшому у грудні 2020 року на сайті Слов`янської міської ради опубліковано проект рішення «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, м. Слов`янськ», відповідно до якого вирішено здійснити примусовий демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, визначено склад робочої групи, доручено КП «Благоустрій» провести демонтаж тимчасової споруди, а позивачу - відшкодувати фактично понесені витрати підприємствам, які провели демонтаж та зберігання тимчасової споруди.

Підставою розробки вказаного проекту рішення виконкому слугував, зокрема, Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними, затверджений рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 12.09.2016 №632 зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 15.08.2018 №625.

Так, судом встановлено, що з метою забезпечення благоустрою міста, удосконалення правового регулювання відносин, які виникають у зв`язку з самовільним розміщенням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Слов`янську, забезпечення захисту прав громадян та суб`єктів підприємницької діяльності у сфері благоустрою, керуючись Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Мінрегіонбуду від 21.10.2011 №244 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1330/20068, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Слов`янської міської ради, затвердженим рішенням Слов`янської міської ради від 02.03.2012 № 11-XXIV-6, Правилами благоустрою території Слов`янської міської ради, затвердженими рішенням Слов`янської міської ради від 27.02.2007 № 119-X-5, статті 40, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком міської ради рішенням від 12.04.2016 №632 затвердив Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними. Управлінню архітектури та містобудування міської ради (Пахомов) доручено оприлюднити дане рішення на офіційному веб-сайті Слов`янської міської ради.

Враховуючи рішення Слов`янської міської ради від 05.04.2017 № 8-XXII-7 «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Слов`янської міської ради від 02.03.2012 №11-XXIV-6 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Слов`янської міської ради», від 23.05.2018 № 23-XLVI-7 «Про визнання рішення Слов`янської міської ради від 27.02.2007 № 119-Х-5 «Про затвердження Правила благоустрою території Слов`янської міської ради» таким, що втратило чинність», керуючись статтею 40, статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконком міської ради рішенням від 15.08.2019 №625 вніс зміни до Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 12.09.2016 № 632, виклавши його у новій редакції (далі - Порядок №625).

Пунктами 1.1 - 1.4 вказаного Порядку передбачено, що Порядок виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними (далі - Порядок) розроблено відповідно до Законів України "Про регулювання містобудівної діяльності», «Про благоустрій населених пунктів», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Мінрегіонбуду від 21.10.2011 №244 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за №1330/20068, Типових правил благоустрою території населеного пункту, затвердженим Наказом Мінрегіонбуду від 27.11.2017 №310 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 за №1529/31397, та інших нормативно - правових актів. Цей Порядок розроблено з метою забезпечення благоустрою міста, удосконалення правового регулювання відносин, які виникають у зв`язку з самовільним розміщенням тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Слов`янську, забезпечення захисту прав громадян та суб`єктів підприємницької діяльності у сфері благоустрою. Порядок визначає механізм виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними та є обов`язковим для виконання на території м. Слов`янська. Демонтажу підлягають самовільно встановлені ТС на території міста Слов`янська у разі: - відсутності паспорта прив`язки ТС, інших дозвільних документів; - анулювання паспорта прив`язки, закінчення терміну його дії; - невідповідності розташування та зовнішнього вигляду ТС паспорту прив`язки, будівельним нормам, стандартам і правилам. Для демонтажу ТС достатньо однієї із підстав передбаченої цим Порядком або чинним законодавством України.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем рішень позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі виданого 20.11.2019 Управлінням містобудування та архітектури Слов`янської міської ради паспорта прив`язки позивачем за адресою: АДРЕСА_1, м. Слов`янськ було розміщено тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частинами першою, третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Повноваження сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів визначені також статтею 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон №2807-IV), відповідно до частини першої якої до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Згідно з частиною другою вказаної статті до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 59 наведеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно частини дванадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Статтею 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 №1160-IV (далі - Закон №1160-IV), який визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, визначено, що регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом;

регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти.

До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти; розробник проекту регуляторного акта - регуляторний орган або інший орган, установа, організація, особа чи група осіб, що уповноважені розроблювати або організовувати, спрямовувати та координувати діяльність з розроблення проекту регуляторного акта.

Статтею 4 наведеного Закону передбачено, що принципами державної регуляторної політики є: доцільність - обґрунтована необхідність державного регулювання господарських відносин з метою вирішення існуючої проблеми; адекватність - відповідність форм та рівня державного регулювання господарських відносин потребі у вирішенні існуючої проблеми та ринковим вимогам з урахуванням усіх прийнятних альтернатив; ефективність - забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акта максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб`єктів господарювання, громадян та держави; збалансованість - забезпечення у регуляторній діяльності балансу інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави; передбачуваність - послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності; прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Беручи до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що законодавством України не передбачено повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд.

Таким чином, спірні у справі рішення відповідача не узгоджується з принципами державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, визначеними Законом №1160-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2019 у справі №705/6569/16-а.

В ухвалі від 02 лютого 2021 року в справі №480/3157/20 Верховний Суд зазначив, що він «вже розглядав справу з подібними правовідносинами та у постанові від 07.10.2019 у справі № 705/6569/16-а дійшов висновку, що законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу встановлених споруд. Таким чином, рішення міської ради не узгоджується з принципами державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, визначеними Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Висновки суду апеляційної інстанції по суті справи узгоджуються із зазначеним правовим висновком Верховного Суду і колегія суддів не знаходить підстав для відступу.».

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, аналогічні висновки викладені в листі Державної регуляторної служби України від 05.01.2021 вих.№Б-259/4, в якому вказано, що рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 12.09.2016 №632 та від 15.08.2019 №625 не відповідають вимогам чинного законодавства у зв`язку з тим, що чинним законодавством України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо ухвалення процедури, що регламентує проведення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд (зокрема, шляхом затвердження порядків, положень тощо).

Відповідач обґрунтовано зауважує про заборону самовільного розміщення тимчасових споруд без діючого паспорта прив`язки, проте суд звертає увагу останнього, що предметом розгляду цієї адміністративної справи є правомірність прийняття виконавчим комітетом Слов`янської міської ради рішень щодо затвердження Порядку виявлення, демонтажу, обліку, зберігання самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Слов`янська та подальшого розпорядження ними, а отже обставина правомірності розміщення позивачем тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1, м. Слов`янськ судом в межах розгляду цієї адміністративної справи не досліджується.

В свою чергу, суд зазначає, що наявність законодавчої заборони самовільного розміщення тимчасових споруд без діючого паспорта прив`язки не наділяє виконавчий орган місцевого самоврядування додатковими повноваженнями щодо затвердження певних регуляторних актів з цього питання.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінюючи докази в їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача в частині оскарження рішень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Щодо вимоги стягнути з виконавчого комітету Слов`янської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень, суд першої інстанції відмовив в її задоволенні.

Рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій позов задоволено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Також місцевий суд розподілив судові витрати, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2270,00 грн. У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги відсутні підстави для перерозподілу судових витрат в справі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, апеляційний суд зазначає, що в апеляційній скарзі відповідача взагалі відсутні мотиви незгоди із судовим рішенням стосовно стягнутих витрат на правничу допомогу.

В свою чергу, суд першої інстанції в своєму рішенні докладно навів норми законодавства та мотиви, виходячи з яких він, враховуючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, значення справи для сторін, дійшов висновку про те, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для відшкодування судових витрат апелянта відсутні.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Слов`янської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 200/309/21-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 17 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. В. Гайдар

І. Д. Компанієць