Справа № 620/37/21
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/37/21

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить:

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік військової служби;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу добових витрат у період з 19.01.2017 по 07.02.2018 за час перебування у довготривалому відрядженні, у складі бойових частин, у районах проведення АТО;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу добові витрати за час перебування у відрядженні з 19.01.2017 по 07.02.2018 у складі бойових частин, у районах проведення АТО.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена йому при звільненні одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення саме за 21 повний календарний рік військової служби, оскільки, згідно з чинним законодавством України, він має право на таку виплату. Вказує, що сумарно отримав одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби лише за 5 календарних років, а саме під час звільнення з військової служби по мобілізації за 1 календарний рік та під час звільнення з військової служби з Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за 4 календарних роки.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає про їх безпідставність, оскільки Чернігівським ОТЦК та СП відповідно до наказу військового комісара Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 06.07.2020 № 260 позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням з військової служби за 4 роки військової служби, яку він проходив у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області.

29.01.2021 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою суду від 01.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року в частині залишення без розгляду позовної вимоги про зобов`язання Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України нарахувати та виплатити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік військової служби скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині позовних вимог; в іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року залишено без змін.

18.06.2021 ухвалою суду справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Так, відповідно до витягу з наказу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 04.10.2012 № 55-ОС (про особовий склад) позивача звільнено зі служби за підпунктом 6 пункту 92 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою начальницького складу) у запас Збройних Сил України. Вислуга років на 04.10.2012 складає: календарна 16 років 9 місяців 22 дні, навчання у ВНЗ 2 роки 4 місяці 21 день, загальна 19 років 2 місяці 13 днів (а.с.11).

Згідно витягу з наказу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 17.05.2017 № 4-ОС (про особовий склад) з метою виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 по справі № 2а/2570/3947/2012, зокрема скасовано наказ від 04.10.2012 № 55-ОС про звільнення зі служби; поновлено позивача на посаді головного спеціаліста 3 відділу Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області з 04.10.2012(а.с.12).

Як слідує з витягу з наказу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 26.05.2017 № 7-ОС (про особовий склад) позивача звільнено зі служби в Держспецзв`язку, як особу начальницького складу, що не виявила бажання проходити військову службу за контрактом в Держспецзв`язку у запас Збройних Сил України з 26.05.2017 (а.с.12 на звороті).

Згідно інформації наданої Управлінням Держспецзв`язку в Чернігівській області, ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в Держспецзв`язку у жовтні 2012 року та травні 2017 року не виплачувалась (а.с.13).

В подальшому позивач проходив службу в Коропському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та згідно витягу з наказу військового комісара Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 06.07.2020 № 65 майора ОСОБА_1 , начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, звільненого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 26.06.2020 №181 у запас за підпунктом й пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу вважати, що справи та посаду здав, з 06.07.2020 виключено зі списків особового складу Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення (а.с.6).

Вказаним наказом також передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 розділу 32 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за 4 календарні роки служби.

В зв`язку з не нарахуванням та не виплатою відповідачем одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік військової служби, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232-ХІІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 40 Закону №2232-ХІІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Закону України Про Збройні Сили України, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Закону України Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.

У свою чергу, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011- XII).

Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XII (в редакції станом на травень 2017 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

З наведеного слідує, що право на одноразову грошову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до статті 15 Закону №2011-XII ще в 2017 році.

Як встановлено судом вище, наказом військового комісара Коропського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 06.07.2020 № 65 передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до пункту 2 розділу 32 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за 4 календарні роки служби (а.с.6).

Вказана допомога, зокрема за 4 календарні роки служби Чернігівським ОТЦК та СП була виплачена ОСОБА_1 при звільненні, що не заперечується останнім.

Так, наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, розділом XXXII якого встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України Про запобігання корупції, а також тим, які станом на 16.03.2014 проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України, одноразова грошова допомога не виплачується.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей» (далі постанова № 393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 5, 7 пункту 10 постанови № 393 встановлено, що зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Відповідно до п.14 постанови № 393 одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони, Службою судової охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання.

Як встановлено судом вище позивач при попередньому звільненні з військової служби (з Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 26.05.2017) набув право на отримання одноразової грошової допомоги.

Факт повторного звільнення з військової служби позивачем не заперечується, при цьому останній вказує, що при первісних звільненнях право на отримання 50% одноразової грошової допомоги ним реалізовано не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у 2020 році позивач звільнявся з військової служби повторно, а при попередньому звільненні у 2017 році з Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Чернігівській області набув право на отримання одноразової грошової допомоги, Чернігівський ОТЦК та СП у відповідності до вимог законодавства правомірно виплатив ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу (4 роки) без урахування періоду попередньої служби, як наслідок відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 21 повний календарний рік військової служби.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Гетьмана Полуботка, 68, м. Чернігів, 14013, ).

Повний текст рішення суду складено 17.08.2021.

Суддя О.М. Тихоненко