Справа № 160/9567/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9567/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Рубан А.В.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Бабаніної Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 160/9567/19 (суддя І інстанції - Віхрова В.С.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Дніпропетровській області від 26.06.2019 № 210 о/с "По особовому складу" в частині його звільнення з 26 червня 2019 року за пунктом 7 частини першої статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з посади слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області;

поновити його на службі в поліції на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області з 27 червня 2019 року;

стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 по день ухвалення судом рішення у справі, без урахування податків та зборів

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року позов задоволений:

- визнано протиправним і скасовано наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 210 о/с "По особовому складу" від 26.06.2019 в частині звільнення з 26 червня 2019 року за пунктом 7 частини першої статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) підполковника поліції ОСОБА_1 (номер спеціального жетона 0114764) слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- поновлено позивача на службі в поліції на посаді слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області з 27 червня 2019 року;

- стягнуто з ГУНП в Дніпропетровській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 по 25.11.2020 у розмірі 197 181,88 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- позивач пропустив строк звернення до суду;

- позивач рапорт про звільнення за власним бажанням написав власноручно, ні в день звільнення, ні пізніше не зазначав про свою незгоду із звільненням;

- розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції обрахований неправильно, оскільки судом помилково враховано суми індексації, що суперечить постанові КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач призначений з 07.11.2015 на посаду слідчого Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області, з присвоєнням спеціального звання - підполковник поліції.

Наказом № 313 о/с від 12.11.2018 позивача призначено на посаду слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області. (т. № 1 а.с. 110)

Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.06.2019 № 210 о/с «По особовому складу» на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) позивача звільнено зі служби в поліції з 26.06.2019.

Підставою для прийняття вказаного наказу став рапорт позивача про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 25 червня 2019 року. (т. № 1 а.с. 109, 111)

Вважаючи наказ відповідача про своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ про звільнення позивача зі служби був виданий до того, як позивач написав рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, що свідчить про недотримання відповідачем спеціального законодавства, яке регулює порядок звільнення працівника поліції за власним бажанням.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

1. Стосовно строку звернення до суду.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач звільнений зі служби з 26 червня 2019 року, позов подав до суду 1 жовтня 2019 року.

Разом з тим, в матеріалах справи знаходяться 4 довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 в період з 25.06.2019 по 04.09.2019, а також додатково надані довідки: довідка видана 25.10.2019, яка підтверджує, що в період з 25.06.2019 по 02.07.2019, а також з 20.08.2019 по 04.09.2019 ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні та ці захворювання потребували домашнього постільного режиму, довідка видана 25.10.2019, яка також підтверджує, що в період з 18.07.2019 по 19.08.2019 знаходився на амбулаторному лікуванні із значним порушенням функції ходи, пересувався за допомогою милиць та виписка із стаціонарного лікування хворого ОСОБА_1 про проходження лікування в стаціонарних умовах лікарні в період з 03.07.2019 року по 17.07.2019 року.

Згідно довідки КНП «Новомосковський міський центр медико-санітарної допомоги»: « ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні з 25.06.2019 по 02.07.2019 з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба II ст., ст.3, ризик 3. Кризова течія».

Окрім цього відповідно до запису в медичній Амбулаторній карті № 1137 слідчого ОСОБА_1 , 25.06.2019 в 15.10 год. у ОСОБА_1 зафіксовані скарги на тошноту, головний біль, запаморочення, тиск 220/130.

Також, відповідно до Виписки № 1509 із медичної картки стаціонарного хворого «Новомосковська МЦЛ» терапевтичне відділення КНП «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» слідчий ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в стаціонарі з діагнозом: «Хронічний панкреатит, стадія загострення; хронічний гастрит, фаза загострення; Гіпертонічна хвороба II ст., ступінь III, ризик ІІІ ст.; Гіпертензивне серце - концентрична ГЛШ. СНПАст., Ателосклероз МАГ. ДЕ1ст».

Отже, в період з 25 червня 2019 року по 4 вересня 2019 року позивач перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що є поважною причиною пропуску ним місячного строку звернення до суду, а тому судом першої інстанції правильно під час розгляду справи відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду і справу розглянуто по суті позову. (т. № 2 а.с. 112-114)

Доводи апелянта, що під час хвороби позивач проходив стажування в адвокатурі, а тому міг і подати позов у місячний строк після звільнення, є безпідставними, оскільки згідно з інформацією від Ради адвокатів Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року № 192/3-20 звіт стажиста подавався ОСОБА_1 в електронному виді, при цьому, одночасно 7 серпня 2019 року позивачем було подано заяву про перебування на амбулаторному лікуванні у зв`язку із загостренням хронічної хвороби і його пересування обмежено його місцем проживання. На підтвердження вказаних обставин до заяви були прикріплені копії наступних довідок: довідка № 108 від 18 липня 2019 року та довідка № 19 від 20 серпня 2019 року Аналогічну інформацію Радою адвокатів Дніпропетровської області викладено і в листі від 9 жовтня 2020 року № 253/3-20. (т. № 2 а.с. 198, 206)

Апеляційним судом в судовому засіданні оглянуто заяву, подану позивачем до Ради адвокатів Дніпропетровської області, і встановлено, що фактично це є не звітом про проходження стажування, а проханням продовжити термін стажування у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні.

Отже, фактично позивач стажування в адвокатурі в цей період часу не проходив, лише 15.01.2020 прийняв присягу адвоката України, отримав свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю та в цей же день 15.01.2020 право на заняття адвокатською діяльністю зупинив згідно п.1 ч. 1 ст. 31 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі власної заяви.

Таким чином, підстави для залишення позову без розгляду відсутні.

2. Стосовно суті спору.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ).

За приписами статті 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки спір, який виник між позивачем і відповідачем, врегульовано спеціальним законодавством, яким є Закон № 580-VІІІ, то КЗпП України підлягає застосуванню до спірних правовідносин лише в частині, що не врегульована нормами даного Закону, як правильно зазначив і суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону № 580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

При цьому, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що, зважаючи на відсутність врегулювання спеціальним Законом питання звільнення працівників поліції за власним бажанням, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають норми Кодексу законів про працю України.

Частиною 1 статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до частини 2 статті 38 КЗпП України якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 визначено, що у справах про звільнення особи за власним бажанням суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст. 38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення.

Як зазначено вище, підставою для прийняття наказу про звільнення став рапорт позивача з проханням звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням, який датований 25.06.2019. Причиною подання рапорту позивач зазначив незадовільний графік роботи та низьку заробітну плату.

Проте, у позові позивач наполягав, що рапорт написаний ним 26.06.2019.

При цьому, на рапорті у верхньому лівому куті міститься штамп «Доповісти особову справу, узгоджені матеріали» з підписом і датою 26.06.19, а в нижній частині рапорту вхідний номер К-320 і дата також 26.06.19. (т. № 1 а.с. 111, 181)

Разом з тим, відповідно до Висновку експертів № 21/22-20 від 30.04.2020 за результатами проведення комплексної судової технічної експертизи документів та судової почеркознавчої експертизи, призначеної судом в межах даної адміністративної справи:

по питанню № 1 вказано: в місці розміщення цифри № « 6» дати « 26.06.19» в прямокутному штампі «Доповісти особову справу, узгодженні матеріали» оригіналу рапорту про звільнення зі служби в Національній поліції «за власним бажанням», складеному від імені слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 , встановлені зміни первинного змісту документу, виконані шляхом маскування попередньо нанесеної цифри « 7» фарбувальною речовиною білого кольору, схожою на корегувальну рідину, поверх якої виконувалась інша цифра « 6».

Первинний зміст запису був у вигляді « 27.06.19».

В місці розміщення цифри « 5» дати « 25.06.2019» оригіналу рапорту про звільнення служби в Національній поліції «за власним бажанням», складеному від імені слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_1 , встановлені зміни первинного змісту документу, виконані шляхом дописки елементів іншої цифри « 5» поверх первинної цифри « 6».

Первинний зміст запису був у вигляді « 26.06.2019».

В місці розміщення цифри « 6» дати « 26.06.19» оригіналу рапорту про звільнення служби в Національній поліції «за власним бажанням», складеному від імені слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 , встановлені зміни первинного змісту документу, виконані шляхом маскування попередньо нанесеної цифри « 7» фарбувальною речовиною білого кольору, схожою на корегувальну рідину, поверх якої виконувалась інша цифра « 6».

Первинний зміст запису був у вигляді « 27.06.19».

По питанню № 2 експертизи зазначено: «Рукописний текст, який виконаний ОСОБА_1 в Рапорті про звільнення зі служби в Національній поліції «за власним бажанням», зареєстрованому 26.06.2019 року за вхідним № К-320 в ГУНП в Дніпропетровській області, - виконаний в незвичному стані, обумовлений посиленням збуджуючих процесів, до яких, зокрема, відноситься алкогольне сп`яніння, приймання сильнодіючих фармакологічних препаратів, що впливають на центральну нервову систему, тощо».

Згідно довідки завідуючої канцелярії УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області № 20/3-6747 від 17.12.2019; « 26.06.2019 року в Журналі обліку рапортів про переміщення, звільнення та прийом на службу, інв. № 741 був зареєстрований рапорт на звільнення ОСОБА_1 за вхідним К-320». (т. № 1 а.с. 174-184)

Під час судового розгляду справи судом першої інстанції був витребуваний Журнал обліку рапортів про переміщення, звільнення та прийом на службу, в якому був зареєстрований рапорт на звільнення ОСОБА_1 за вхідним К-320.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової технічної експертизи документів № 3427/3428-20 від 09.09.2020, призначеної судом в межах даної адміністративної справи: в первинний зміст документу - в Журнал обліку рапортів про переміщення, звільнення та прийом на службу, в текст рукописного запису № з/п 320 в дату реєстрації, що читається як "26.06.2019" вносилися зміни шляхом маскування фарбувальною речовиною білого кольору (схожою на корегувальну рідину) первинного цифрового запису цифри чи дати "7". Зміст первинного рукописного запису дати "27.06.19" змінений на "26.06.19". (т. № 2 а.с. 151-155).

Отже, в рапорті невідомими особами змінені дати - дата рапорту з 26 на 25 червня 2019 року, дата резолюції з 27 на 26 червня 2019 року, дата вхідної реєстрації рапорту з 27 на 26 червня 2019 року, дата реєстрації в Журналі обліку рапортів також з 27 на 26 червня 2019 року.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону № 580 рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Такий Порядок затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 року № 1235.

Пунктом 2 розділу І цього Порядку передбачено, що рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу III цього Порядку видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Згідно з 1 Переліку документів з питань проходження служби, затвердженим тим же Наказом Міністерства внутрішніх справ України одним з таких документів є рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Отже, наказ про звільнення не може бути виданий раніше ніж відповідною особою до підрозділу кадрового забезпечення буде поданий рапорт про звільнення, який є підставою для підготовки та видання такого наказу.

Натомість, як встановлено судом першої інстанції з урахуванням висновків експертиз, з чим погоджується й апеляційний суд, наказ про звільнення позивача з посади виданий раніше, ніж позивачем поданий рапорт, оскільки наказ датований 26 червня 2019 року, а рапорт зареєстрований в підрозділі кадрового забезпечення лише 27 червня 2019 року. Зазначене підтверджується й первісною датою резолюції на рапорті 27 червня 2019 року.

Такі обставини підтверджують доводи позивача, що він особисто рапорт до підрозділу кадрового забезпечення не подавав, а написав його в результаті незаконних дій заступника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , який здійснював психологічний тиск на позивача та без його внутрішнього волевиявлення змусив написати рапорт на звільнення, розуміючи, що він знаходився з проявами симптомів гіпертонічного кризу та під дією лікарських засобів.

Отже, наведені позивачем обставини логічно пояснюють, чому рапорт, датований 26 червня 2019 року зареєстрований лише 27 червня, оскільки у випадку безпосередньо особистого його подання позивачем до підрозділу кадрового забезпечення такий рапорт і був би зареєстрований у день його подання.

Таким чином, відповідач при виданні спірного наказу діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий наказ є протиправним і скасував його, поновивши позивача на посаді, з якої він був звільнений.

3. Стосовно середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Доводи апелянта в цій частині полягають у тому, що судом першої інстанції помилково при обчисленні належних позивачу сум враховано суми індексації, що суперечить абзацу 2 пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078, відповідно до якого до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

Разом з тим, судом першої інстанції при обчисленні розміру середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу положення Порядку № 1078 не застосовувались, а суми індексації за квітень-травень 2019 року, які були виплачені позивачу у складі грошового забезпечення, лише враховані при обчисленні його середньоденного заробітку, що відповідає приписам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, оскільки в зазначені місяці ці виплати входили до складу грошового забезпечення позивача, були йому нараховані і фактично виплачені.

Інших доводів стосовно розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу апелянтом не зазначалось. Свій розрахунок суду не надавався.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (надалі - Постанова № 988), пунктом 2 якої визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 6 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу III Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

При цьому, пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи, що Порядком № 260 не врегульовано порядок визначення середнього заробітку, необхідно застосовувати Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 року №100.

Відповідно до зазначеної норми визначається середньоденна заробітна плата (грошове забезпечення), а саме: відповідно до Довідки про суми грошового забезпечення та індексації слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 за період з 01.04.2019 по 31.05.2019 року складало у квітні 2019 року - 10847,37 грн, у травні 2019 року - 10760,95 грн, сума індексації грошового забезпечення у квітні 2019 року склала - 762,64 грн, у травні 2019 року - 849,08 грн.

Отже, грошове забезпечення позивача у квітні 2019 року склало 11610,01 грн (10847,37 грн. + 762,64 грн.) та у травні 2019 року - 11610,03 грн. (10760,95 грн + 849,08 грн).

Відповідно середньоденна заробітна плата складає: (11610,01 грн+11610,03 грн):61 календарних дні за два місяці = 380,66 грн.

Оскільки спір розглядався більше одного року не з вини позивача, кількість днів вимушеного прогулу станом на дату винесення рішення становить 518 календарних днів.

Отже, грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу з 27.06.2019 по 25.11.2020 склало 197181,88 грн (380,66 грн х 518), про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Повний текст складений 9 серпня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 160/9567/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення 29 липня 2021 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко