Справа № 440/9009/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 серпня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/9009/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., перевіривши матеріали адміністративного позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" до Головного управління ДПС у Полтавській області , у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області № 26337013/07 від 14 грудня 2020 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вирішуючи питання, чи позов подано у строк, установлений законом, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач у позовній заяві просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області № 26337013/07 від 14 грудня 2020 року, яку, за твердженням позивача, він отримав 17 грудня 2020 року.

Отже, з урахуванням приписів статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, шестимісячний строк звернення до суду розпочав свій перебіг з 18 грудня 2020 року та закінчився відповідно 18 червня 2021 року.

Державне підприємство "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" звернулося до адміністративного суду з даним позовом 06 серпня 2021 року, що підтверджується штампом поштової організації на конверті, а отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Прохальна частина позовної заяви містить заяву позивача про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом та поновлення строку для звернення до адміністративного суду з позовом, в обґрунтування якої зазначено, що на даний час позивач у зв`язку з дією карантину здійснює свою господарську діяльність дистанційно. Вказано, що у виконуючого обов`язки директора - ОСОБА_1 , який приступив до виконання своїх обов`язків з 03.06.2021 у зв`язку зі звільненням директора ДП "ДГ "НЕКТАР" ННЦ "ІБДЖ ІМ. П.І.ПРОКОПОВИЧА" - ОСОБА_2 , 15.06.2021 було підтверджено захворювання, про що свідчить лабораторний висновок та приступити до виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 зміг лише 05.08.2021, після повного одужання.

Оцінюючи доводи заяви, суд зазначає, що законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Тобто, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур.

Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №473/2236/17.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, строк звернення до суду, який закінчився у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та під час дії пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України підлягає поновленню лише за наявності двох умов:

1) якщо причини його пропуску є поважними;

2) вказані причини є такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому граматичне тлумачення пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку, що наявність сполучника "і" вказує на обов`язкову наявність двох вищенаведених умов.

Отже, виходячи з наведених законодавчих приписів, сам факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду, а можливість поновлення процесуального строку визначається у взаємозв`язку зі встановленням поважності причин пропуску строку та їх зумовленості обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У позовній заяві зазначено, що на даний час Державне підприємство здійснює свою господарську діяльність дистанційно у зв`язку з дією карантину.

Разом з тим, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження вказаних доводів (наказів, тощо), як і не зазначено, яким чином та які саме обмеження, запроваджені Кабінетом Міністрів України під час дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вплинули на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Доводи позивача про зміну керівника Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" не є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказана обставина носить суб`єктивний характер та не перешкоджала позивачу Державному підприємству звернутися до суду з позовом у межах шестимісячного строку, встановленого Законом.

У позові зазначено, що 15 червня 2021 року було підтверджено захворювання у в.о. директора Державного підприємства ОСОБА_1., який зміг приступити до виконання своїх обов`язків 05 серпня 2021 року, після повного одужання.

Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження строку хвороби ОСОБА_1 , яка за твердженням останнього тривала до 05 серпня 2021 року (засвідчених належним чином копій листків тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 , довідки закладу охорони здоров`я, виписки із медичної карти стаціонарного хворого, тощо).

Також позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , яким підписана позовна заява як в.о. директора Державного підприємства, є єдиним представником Державного підприємства, який має повноваження звертатися до суду з позовом та на час його відсутності не було іншої особи, яка б виконувала обов`язки директора Держаного підприємства (Статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича", штатного розпису, тощо) .

Позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду Державним підприємством протягом встановленого Законом шестимісячного строку, а наведені позивачем у заяві обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, носять суб`єктивний характер, а отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані Державним підприємством "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І. Прокоповича" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на їх підтвердження.

Роз`яснити позивачу, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.С. Сич