Справа № 420/11702/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11702/20

Категорія:106030000 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 04.01.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 05 червня 2020 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз.4 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (далі Порядок №1078);

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 05 червня 2020 року включно в сумі 172 993,83 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року березень 2018 року з урахуванням абз.4 п.5 Порядку №1078.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 05 липня 2012 року по 05 червня 2020 року він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) та був зарахований в період з 01 грудня 2015 року по 05 червня 2020 року на грошове забезпечення до в/ч НОМЕР_1 . У період проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01 грудня 2015 року по 05 червня 2020 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

23 червня 2020 року позивач звернувся до в/ч НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, однак позитивної відповіді не отримав.

Позивач вказав, що станом на день призупинення виплати йому індексації грошового забезпечення дію Закону України №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів" (далі Закон №1282-ХІІ) та дію Порядку №1078 не було призупинено.

Позивач зазначив, що відповідачем було проявлено активну діяльність, яка була спрямована на виконання нормативно-правових актів різної юридичної сили, а саме: відповідач вчинив дії відповідно до нормативно-правового акту (роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2 про призупинення виплати індексації грошового забезпечення до окремого розпорядження), який повністю суперечить правовим актам вищої юридичної сили (Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078), що спричинило протиправні дії.

Так, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення у повному обсязі, оскільки грошове забезпечення підлягає індексації в порядку та розмірах, установлених законодавством.

Також позивач зазначив, що п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294, яка набрала чинності 01 січня 2008 року, затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток). З цих підстав позивач вважає, що січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Позивач зазначив, що Мінсоцполітики, яке є єдиним органом, що має право надавати роз`яснення щодо порядку нарахування індексації грошових доходів населення, у своєму листі від 29 грудня 2017 року №122/0/66-17 вказує, що посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року.

Цим же листом від 29 грудня 2017 року №122/0/66-17 Мінсоцполітики визначає, що сума індексації у грудні 2017 року становить 4 258,75 грн. (1 762 грн. (прожитковий мінімум) х 241,70% (коефіцієнт індексації)/100). Аналогічна правова позиція викладена в листі Мінсоцполітики від 15 квітня 2020 року №49/0/214-20, зокрема, зазначено, що починаючи з грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватись з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займав військовослужбовець. Також даний факт підтверджує і лист директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31 січня 2018 року №248/3/8/85, в якому зазначено, що Міністерство оборони України зверталося до Міністерства соціальної політики України для надання роз`яснень з порядку виплати індексації грошового забезпечення, і Мінсоцполітики повідомило, що базовим місяцем для нарахування індексації є січень 2008 року.

На підставі викладеного, позивач вважає, що загальна сума індексації грошового забезпечення, яка йому не була йому виплачена в/ч НОМЕР_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року становить 86 054, 90 грн.

Щодо періоду з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року позивач зазначив, що абз.4 п.5 Порядку №1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

01 березня 2018 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Порядок №704), якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Позивач зазначає, що в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762 грн., а величина приросту індексу споживчих цін 241,70%, то відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1 762,00 грн. * 241,70% / 100), що становить 4 258,75 грн.

Тобто, відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 258,75 грн. 1 059,34 грн. = 3 199,41 грн.

Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що всупереч абз.6 п.5 Порядку №1078, відповідач починаючи з 01 березня 2018 року не виплачував індексацію грошового забезпечення в розмірі 3 199,41 грн. в місяць, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі відповідно до чинного законодавства. У графі 10 Додатку №5 до позовної заяви вказано сума, яка виплачена відповідачем. У графі 11 Додатку №5 до позовної заяви вказано сума, яка недоплачена відповідачем та належить до виплати.

На підставі викладеного, позивач вважає, що загальна сума індексації грошового забезпечення, яка йому не була йому виплачена в/ч НОМЕР_1 за період з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року становить 86 938,93 грн. Усього за період проходження служби з 01 грудня 2015 року по 05 червня 2020 року 172 993,83 грн.

Також позивач наголосив, що відносити питання щодо нарахування належної йому індексації грошового забезпечення до дискреційних функцій відповідача є неможливим та створить необхідність подальшого оскарження протиправних дій відповідача до окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, позивач, вважаючи, що діями відповідача порушені його права, гарантовані Конституцією України, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що у зв`язку зі збройною агресією проти України з боку Російської Федерації в країні діє особливий період. У державі склалася складна фінансово-економічна ситуація. Оскільки Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, наявний фінансовий ресурс направляється на здійснення заходів щодо укріплення обороноздатності держави, протидії російській загрозі та проявам тероризму, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Відповідач вказав, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідач зазначив, що відповідно до п.1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі Інструкція №260), яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, роз`яснення з питань застосування норм цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів з питань виплати грошового забезпечення надаються директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України та іншими посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до законодавства України.

Так, відповідно до п.7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку №1078 (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення; що також має своє підтвердження у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо відсутності механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди, а саме: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2017 року №78/0/66-17; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16 липня 2015 року №10685/0/14 15/10 (на вих. №248/3/9/3/202 від 08 липня 2015 року).

Відповідач вказав, що лише в роз`ясненні Департаменту фінансів №248/1485 від 26 березня 2018 року було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України за період січень 2016 року березень 2016 року у Міністерства оборони України не було.

Відповідач також зазначив, що відповідно до ст. 5 Закону №1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

Таким чином, відповідач стверджує, що у межах фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. Відтак командування в/ч НОМЕР_1 діяло відповідно до чинного законодавства, що свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог відповідач також зазначив про те, що в березні 2018 року у військовослужбовців ЗС України збільшились посадові оклади, тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховувалось з квітня 2018 року. Таким чином, березень 2018 року став базовим місяцем при розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідач також зазначив, що до 01 грудня 2015 року, базовий місяць змінювався при зростанні грошових доходів населення, тому для позивача він не може бути встановлений з 01 січня 2008 року, враховуючи також, що позивача зараховано на грошове забезпечення військової частини НОМЕР_1 з грудня 2015 року.

Крім того, відповідач зазначив, що нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадженні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця "січень 2008 року".

Визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати не у повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2018 року по 05 червня 2020 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2018 року по 05 березня 2020 року із застосуванням базового місяця "березень 2018 року".

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078, а саме: "Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітне плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додасться сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п.1-1 цього Порядку".

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року в/ч НОМЕР_1 не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині позовних вимог щодо періоду виплати індексації з 01 березня 2018 року.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України; наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по особовому складу) від 12 травня 2020 року №7-РС головного корабельного старшину ОСОБА_2 , старшину трюмно-котельної команди трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини в/ч НОМЕР_2 , звільнено в запас відповідно до п.п."а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) ч.2 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині від 05 червня 2020 року №101, з 05 червня 2020 року головного корабельного старшину ОСОБА_2 , старшину трюмно-котельної команди трюмно-котельної групи електромеханічної бойової частини в/ч НОМЕР_2 виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення, з 06 червня 2020 року знято з продовольчого забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Приморського РТЦК та СП (м. Одеса).

Отже, позивач звільнений з військової служби та з 05 червня 2020 року виключений зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до наказу по стройовій частині від 05 червня 2020 року №101, позивачу призначено: виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік в кількості 15 (п`ятнадцять) діб; виплатити премію 129% від посадового окладу з 01 червня 2020 року по 05 червня 2020 року; виплатити щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 87,8% з 01 червня 2020 року по 05 червня 2020 року; виплатити грошову допомогу за звільнення з військової служби з вислугою понад 10 років; виплатити надбавку за вислугу років у розмірі 40% (сорок) відсотків; виплатити компенсацію за неотримане речове майно; грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік отримав; матеріальну допомогу за 2020 рік отримав; постійним або службовим житлом від Міністерства оборони України не забезпечувався.

23 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення, а також просив провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року.

Листом командира в/ч НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року №475/4/2312 на звернення позивача щодо виплати індексації грошового забезпечення повідомлено, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у вказаний період здійснювалася відповідно до вимог Закону №1282-ХІ, Порядку №1078, роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України, викладених у листі від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.

Разом із відповіддю позивачу була надана довідка від 29 липня 2020 року №475/13-487 про нараховану та виплачену ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 05 червня 2020 року.

До матеріалів справи позивачем та відповідачем долучено розпорядження директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2, відповідно до якого командирам військових частин роз`яснено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку №1078, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення.

Отже, у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась.

Також відповідачем долучено до матеріалів справи лист Мінсоцполітики від 09 червня 2016 року №252/10/136-16, адресований Департаменту фінансів Міністерства оборони України, про те, що з січня 2015 року проведення індексації грошового забезпечення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Згідно наявної в матеріалах справи Довідки від 29 липня 2020 року №475/13-487, виданої в/ч НОМЕР_1 про нараховану та виплачену ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 05 червня 2020 року, індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась з січня 2016 року по листопад 2018 року відповідно до розпорядження директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року №248/3/9/1/2 щодо призупинення виплати індексації грошового забезпечення. У зв`язку з підвищенням посадових окладів військовослужбовцям ЗСУ з 01 березня 2018 року базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення у 2018 році є березень 2018 року.

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував (донарахував) йому індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 05 червня 2020 року березень 2018 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а також за період з 01 жовтня 2018 року по 05 червня 2020 року є протиправною бездіяльністю відповідача, порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період "січень 2008 року"; за період з 01 жовтня 2018 року по 05 червня 2020 року із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в цей період "березень 2018 року".

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року, в редакції від 24 лютого 2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до п.4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Тобто, визначено зовсім інший порядок встановлення та розміру посадового окладу.

Згідно п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п.2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Згідно офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Отже, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено. За таких обставин, грошове забезпечення позивача за період з березня 2018 року по вересень 2018 року індексації не підлягає.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у період з 01 квітня 2018 року по 01 жовтня 2018 року підстави для індексації грошового забезпечення позивача були відсутні, оскільки у цей період поріг індексації не перевищений.

Враховуючи все вищевикладене, відповідно до правил встановлених ст. 308 КАС України, перевіривши судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.