Справа № 300/503/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/503/21 пров. № А/857/10236/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Транскомавто» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 300/503/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Транскомавто» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 3517-13 від 27.01.2021 (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Боршовський Т.І. в м. Івано-Франківську івано-Франківської області 20.04.2021 року), -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Транскомавто» (далі ПП «Транскомавто», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкову вимогу № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені в сумі 73267,37 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що пеня в сумі 73267,37 грн. нарахована всупереч вимог статті 102 Податкового кодексу України (далі ПК України), поза межами 1095 днів від дня виявлення порушення. Зазначає, що ПК України не визначає окремо строки давності для нарахування пені, однак визначає строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій та для самостійно визначених контролюючим органом сум грошових зобов`язань.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за результатами документальної невиїзної перевірки ПП «Транскомавто» контролюючий орган склав акт від 02.08.2013 за № 833/1503/36732883, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог пунктів 49.1, 49.2 статті 49, пункту 271.1 статті 271, пункту 286.2 статті 286, пункту 287.6 статті 287 ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов`язання зі сплати земельного податку до міського бюджету територіальної громади м. Івано-Франківська за 2011 рік (починаючи з 14.02.2011) у сумі 44541,48 грн., за 2012 рік - 50731,99 грн., за 2013 (по термінах сплати 6 місяців 2013 року) - 25366 грн., всього - 120639,47 грн.

На підставі виявлених порушень контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.09.2013 № , яким визначено грошове зобов`язання з податку за землю в сумі 120639,47 грн за основним платежем та в сумі 25877 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

ПП «Транскомавто» оскаржило податкове повідомлення-рішення від 19.09.2013 № в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 в справі № 809/3896/13-а відмовлено в задоволенні адміністративного позову ПП «Транскомавто» до ДПІ у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2013 за № .

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.06.2016 залишив без змін постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 у справі № 809/3896/13-а.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2020 залишено без задоволення касаційну скаргу ПП «Транскомавто», а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 - без змін.

27.01.2021 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області виставило ПП «Транскомавто» податкову вимогу форми «Ю» за № 3517-13, згідно якої станом на 26.01.2021 сума податкового боргу ПП «Транскомавто» становить 219783,84 грн., з яких основне грошове зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб становить 120639,47 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 25877,00 грн., пеня 73267,37 грн.

Вважаючи протиправною податкову вимогу № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені в сумі 73267,37 грн., ПП «Транскомавто» звернувся з цим позовом до суду, в якому просить скасувати податкову вимогу № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що податкова вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені в сумі 73267,37 грн. є правомірним, оскільки суд не встановив обставин, які свідчать про її незаконність, та невідповідність іншим критеріям, передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України, які б в своїй сукупності давали суду підстави для висновку про те, що такий індивідуальний акт контролюючого органу є протиправним.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Підпунктом 129.3.4-1 пункту 129.3 статті 129 ПК України визначено, що нарахування пені, передбаченої підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, закінчується в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. Така пеня нараховується в день закінчення її нарахування за весь період заниження податкового зобов`язання, починаючи з дня, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті, по день закінчення.

Згідно з пунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України на суми заниження податкового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.2 та 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті, нараховується пеня за кожний календарний день заниження податкового зобов`язання, включаючи день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

З матеріалів справи встановлено, що за результатами документальної невиїзної перевірки ПП «Транскомавто» контролюючий орган склав акт від 02.08.2013 № 833/1503/36732883, згідно висновків якого встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати земельного податку на суму 120639,47 грн.

На підставі виявлених порушень контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 19.09.2013 № , яке позивач оскаржував в судовому порядку. Остаточне рішення в справі № 809/3896/13-а прийнято Верховним Судом 14.07.2020 та отримане Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 27.07.2020.

Згідно розрахунку пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми заниження податкових зобов`язань, відповідач почав нарахування пені з 21.03.2011 (першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати позивачем грошового зобов`язання з земельного податку за ІІ місяць 2011), та нараховував за весь період судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 19.09.2013 № .

Вказані обставини підтверджуються витягами з карток особового рахунку ПП «Транскомавто» по платі за землю за 2013-2021 роки.

Також, слід зазначити, що станом на 11.03.2021 позивач не сплатив борг із земельного податку з юридичних осіб: основний платіж в сумі 120639,47 грн.; штрафні санкції 25877,00 грн.; пеня 73267,37 грн., що підтверджується довідкою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та витягами з карток особового рахунку ПП «Транскомавто» по платі за землю за 2013-2021 роки.

Підстави та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків врегульовано статтею 59 ПК України.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до вимог пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

При цьому, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Так, розділом ІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 610 від 30.06.2017, визначено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Таким чином, підставою для формування та направлення контролюючим органом податкової вимоги платнику податків є встановлення відповідної обставини. В спірному випадку Приватним підприємством «Транскомавто» не сплачено у встановлені законом строки узгодженої суми грошового зобов`язання з податку за землю в сумі 120639,47 грн. за основним платежем, в сумі 25877 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, визначеної в податковому повідомленні-рішенні від 19.09.2013 № , а тому податкова вимога № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені в сумі 73267,37 грн. прийнята відповідачем правомірно.

Щодо доводів представника позивача про закінчення строків давності для нарахування пені, визначені статтею 102 ПК України, а саме 1095 днів, то суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

З місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу.

ПК України визначає пеню, як різновид фінансової відповідальності, відокремлюючи її від штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так само пеня не відноситься до грошових зобов`язань платника. По суті, пеня є певним способом забезпечення погашення податкового боргу.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання платником обов`язку зі своєчасної сплати податкового зобов`язання.

Отже, після закінчення встановлених ПК України строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) нараховується пеня без урахування строків давності (1095 днів), визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкова вимога Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за № 3517-13 від 27.01.2021 в частині нарахування пені в сумі 73267,37 грн. є правомірною та скасуванню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Транскомавто» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі № 300/503/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар