Справа № 640/22772/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту 23.02.2021) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Композит" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Композит" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 № UA 100000/2019/200112/2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Композит" задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач не надав повний пакет документів, які були б достатніми для реєстрації податкових накладних, в контексті підтвердження реальності здійснення господарської операції щодо якої виписано такі накладні.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "НВК "Композит" (покупець) та SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP. (продавець) укладено контракт від 01.03.2016, умовами якого передбачено, що продавець зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти склоровінг (сировину для виробництва композитної арматури). Найменування товару, асортимент, ціна, умови поставки, зазначаються у Специфікації (додатку до контракту).

Додатком №1 до вказаного контракту сторони погодили найменування товару, його асортимент та ціну, а також вказали, що товар поставляється на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010).

Для здійснення митного оформлення товару, поставленого за умовами контракту від 01.03.2016, а саме: рівниця зі скловолокна: Склоровінг прямий ECR з сіланом ECR24-2400D - 601 - 14 226,5 кг; Склоровінг прямий ECR з сіланом ECR24-9600D - 601 - 6 571,1 кг. Торговельна марка SHANDONG FIBERGLASS. Виробник. Країна виробництва CN, ТОВ "НВК "Композит" подано митну декларацію № UA 100080/2019/266765 від 05.08.2019, митну вартість товару в якій визначено за ціною договору (контракту).

Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 № UA 100000/2019/200112/2, обґрунтоване тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митним органом наголошено на тому, що згідно умов зовнішньоекономічного контракту вартість поставленого товару включає в себе вартість товару, тари, упаковки, маркування, погрузки товару в пункті відправлення, оплату митних витрат по експорту, вартість сертифікації товару, та вартість доставки товару до пункту призначення та страхування. Проте, числові значення складових митної вартості не підтверджені документально і не піддаються обчисленню. На підставі викладеного, декларанту запропоновано надати:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- інші документи, що підтверджують заявлену митну вартість, за бажанням декларанта.

Декларантом не подано додаткових документів в повному обсязі, про що зазначено у листі до митниці від 13.08.19 № 13.

З огляду на викладене, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної фіскальної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості. При цьому, в оскаржуваному рішенні зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом умов, зазначених у ст. 59 Кодексу; метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у ст. 60 Кодексу; метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень ст. 62 Кодексу; метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків; метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 Кодексу. Натомість, митна вартість визначена із застосуванням резервного методу, відповідно до ст. 64 Кодексу, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. У митниці наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, МД від 13.05.2019 № UA100110/2019/133631.

Надалі, ТОВ "НВК "Композит" звернулось до Київської міської митниці ДФС із заявою від 07.10.2019 про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, перегляд рішення про коригування митної вартості та повернення фінансової гарантії.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї матеріалів листом від 07.10.2019 №07/10/19-1 Київська міська митниця ДФС повідомила ТОВ "НВК "Композит" про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 № UA 100000/2019/200112/2.

Вважаючи рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15.08.2019 № UA 100000/2019/200112/2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

У силу ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

У силу п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами ч.ч. 4-7 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо).

Як вбачається з матерлів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення про коригування митної вартості мотивовано тим, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена, оскільки числові значення складових митної вартості не підтверджені документально і не піддаються обчисленню.

Приписами частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Додатком №1 до контракту від 01.03.2016 сторони погодили найменування товару, його асортимент та ціну, а також вказали, що товар поставляється на умовах CIF Одеса (Інкотермс 2010).

Відповідно до Інкотермс, CIF (англ. Cosо, Insurance and Freight (... named port of destination), або вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміну CIF на продавця покладається також обоє 'язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати й ушкодження товару під час перевезення.

Відповідно до п. "б" ст. А.З Інкотермс, продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантажу відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття.

Отже, виконуючи умови контракту від 01.03.2016, на підставі якого здійснювалась поставка товару, вантажно-розвантажувальні роботи та страхові витрати поніс його продавець - SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP. Відтак, вказані витрати фактично включені до ціни товару.

Також судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не заперечується, що продавцем - SHANDONG FIBERGLASS GROUP виставлено проформу - інвойс №SDFE3190415 від 11.04.2019 з описанням товару (склоровінг прямий ECR з сіланом) на загальну суму 28 000,00 дол. США, який поставлено двома партіями товару (2 контейнерами), саме: 1-ша партія товару (1-й контейнер): ECR24 - 4800D-601; 2-га партія товару (2-й контейнер): ECR24 - 2400D-601; ECR24 - 9600D-601.

З наданих доказів вбачається, що ТОВ "НВК "Композит" оплачено 30 % попередньої оплати від загальної вартості узгодженої партії товару у проформі - інвойсі № SDFE3190415 від 11.04.2019, що становить 8 400 дол. США. (28000,00 дол. США х 30% = 8 400,00 дол. США). На підтвердження здійснення даної оплати представником позивача надано до суду копії заяви про купівлю іноземної валюти від 18.04.2019 №1, платіжне доручення в іноземній валюті від 18.04.2019 № 1 та банківську виписку по рахунку № НОМЕР_1 від 19.04.2019.

Підпунктами 4.2., 4.3. контракту від 01.03.2016 передбачено, що за фактом вага намотаного в котушки ровінгу може варіюватися в межах ± 1,5 кг в одній котушці.

У проформу-інвойсі продавцем вказано середню орієнтовну вагу і відповідно до цього вказується загальна сума в проформи-інвойсі. За фактом реально підготовленого замовлення продавець випускає Інвойс (накладна), пакувальні листи та інші товаротранспортні документи, і на їх підставі оформляє експорт товару.

Згідно з п. 4.7. контракту від 01.03.2016, в інвойсі продавець повинен зробити посилання на проформу - інвойс (номер, дата, суму отриманої по даній проформи-інвойсу передоплати і вказати суму, що залишилася до сплати.

За фактом реально підготовленого замовлення (2 поставка товару, 2 контейнер), а саме: товару ECR24 - 2400D-601 вагою 14 226,5 кг та ECR24-9600D - 601 вагою 6 571,1 кг, продавцем випущено інвойс № SDFE3190415-1 від 04.06.2019 на суму 14 558,32 дол. США, в якому зазначена попередня оплата у розмірі 4 200,00 дол. США, яка сплачена 18.04.2019 на підставі проформи-інвойсу № SDFE3190415 від 11.04.2019.

Натомість, за фактом попереднього замовлення (1-ша поставка товару / 1-ший контейнер) продавцем випущено інвойс № SDFE3190415 від 08.05.2019, в якому відповідно до п. 4.7. контракту, сума уже здійсненої покупцем передоплати у розмірі 4 200,00 дол. США за 1-шу поставка товару / 1-ший контейнер (перша частина передоплати в сумі 8 400 дол. США згідно з проформи - інвойсу № SDFE31904I5 від 11.04.2019).

За 2-гу поставну 11.07.2019 покупцем здійснено остаточний розрахунок у розмірі (70%, згідно з п. 4.8. контракту) 10 358,32 дол. США (14 558,32 дол. США загальна вартість 2 поставки товару (2 контейнер), у тому числі 4 200,00 дол. США попередньої оплати, згідно з проформи - інвойсу № SDFE3190415 від 11.04.2019 p.).

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справ копіями заяви про купівлю іноземної валюти від 09.07.2019 №3, платіжного доручення в іноземній валюті від 09.07.2019 №3 з відповідним призначенням платежу та банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 від 11.07.2019.

З огляду на викладене, наявними у матеріалах справи доказами, що також подавались до митного оформлення, підтверджено вартість перевезення оцінюваних товарів та факт його оплати.

Приписами статті 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, митна вартість визначається за резервним методом у відповідності до статті 64 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів.

За змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач використав резервний метод.

Обов`язок доведення митної вартості товару покладено на декларанта. Орган доходів і зборів має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, останній не містить інформації, на підставі якої відповідачем відкориговано вартість товару, а саме: який товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначено фактів, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості, тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем належними доказами не доведено, що позивачем до митного органу не надано усіх необхідних документів для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, внесеної до декларацій недостовірні або неточні відомості, або надано документи, які містили розбіжності, що, відповідно, унеможливлювало б визначення митної вартості товару за ціною договору.

При цьому, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відомості з інформаційних систем фіскальних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, подібного за якісними характеристиками, митне оформлення якого вже здійснене.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірні висновки щодо надання ТОВ "НВК "Композит" до митного органу усіх необхідних документів для визначення митної вартості імпортованого товару, які достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, та відповідно визначення вартості товару за першим методом.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Композит" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.08.2021року)