Справа № 160/8941/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2021 року Справа № 160/8941/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
04.06.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, з розрахунку 22 повних календарних років служби з урахуванням періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 02.07.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач при звільненні його з військової служби не виплатив одноразову грошову допомогу з урахуванням періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року, як особі, що при попередньому звільненні не набула права на отримання такої допомоги, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позовом.
23.07.2021 року відповідачем подано письмовий відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що 29.06.2006 року на момент звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні. Отже, позивача було виключено зі списків Військової частини НОМЕР_1 відповідно наказу командира частини від 31.10.2020 року №239 та виплачено грошову допомогу при звільненні за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби з 30.10.2007 року по 31.10.2020 року, так як в період попереднього проходження військової служби, останній набув право на отримання такої грошової допомоги на момент звільнення з військової служби у 2006 році.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року №239 старшого прапорщика ОСОБА_1 - головного старшину Військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 07.10.2020 року №26-РС з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 31 жовтня 2020 року виключено зі списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро.
Зазначеним наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року №239 визначено, що вислуга років у Збройних Силах України ОСОБА_1 становить: календарна - 24 роки 06 місяців 12 днів, пільгова 00 років 05 місяців 28 днів.
Одночасно, при звільненні ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 за 13 (тринадцять) календарних років з дати останнього зарахування на службу в сумі 108 850, 82 грн., про що також зазначено у наказі командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року №239.
23.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з додатковим урахуванням періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
До заяви була долучена довідка від 01.12.2007 року №552 т.в.о. начальника штабу В/ч НОМЕР_3 , яка підтверджує, що при звільненні з Військової частини НОМЕР_4 грошова допомога при звільненні не виплачувалась.
Листом від 02.12.2020 року за №7366/ЮК Військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні заяви та з метою вирішення зазначеного питання рекомендовано звернутись до командування військової частини НОМЕР_4 .
Позивач вважаю, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року є протиправними, у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п. 1 частини 1статті 3 вказаного Закону, його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Так, статтею 15 Закону №2011-XII встановлені умови виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема, ч. 2 цієї статті передбачено, що військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Таким чином, при повторному звільненні попередній період служби до вислуги років для отримання одноразової грошової допомоги не зараховується. Такий період зараховується лише тим особам, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 від 17 липня 1992 року №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.
Отже, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Постанови №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, а саме не набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.
З огляду на викладене, у разі якщо особа, при попередньому звільненні набула право на отримання такої допомоги, такий період не враховується при виплаті грошової допомоги при наступному звільненні.
Отже, спірним у даній справі є наявність у позивача права на отримання грошової допомоги при звільненні у 2020 році з урахуванням попереднього терміну служби в Збройних Силах України.
Під час розгляду справи судом встановлено, що при попередніх звільненнях в інших місцях служби одноразова грошова допомога позивачу не виплачувалась.
Як вбачається з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.10.2020 року №239 вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна - 24 роки 06 місяців 12 днів, пільгова 00 років 05 місяців 28 днів.
До проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 грошова допомога при звільненні з попереднього місця служби не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки позивач не набув права на отримання вихідної грошової допомоги при попередній службі, що підтверджується відповідною довідкою, виданою т.в.о. начальника штабу в/ч НОМЕР_3 від 01.12.2007 року №552, яка підтверджує, що при звільненні позивача з Військової частини НОМЕР_4 грошова допомога при звільненні не виплачувалась.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при припиненні контракту з Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 набув право на одноразову допомогу при звільненні.
Таким чином, при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби останньому повинен зараховуватись календарний термін служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року, який складається зі служби в Збройних Силах України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням періодів попередньої служби з 21.01.1997 року по 29.06.2006 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець