Справа № 520/18396/2020
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 серпня 2021 р. справа № 520/18396/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Харківській області до Приватного підприємства "ПАРТНЕР-С" про накладення адміністративного арешту на кошти, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд накласти адміністративний арешт коштів на всіх відкритих рахунках у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Приватного підприємства "ПАРТНЕР-С" (податковий номер 32943455).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням справі №520/16798/2020.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 поновлено провадження у справі №520/12560/2020 зі стадії, на якій його було зупинено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадові особи Приватного підприємства "ПАРТНЕР-С" відмовили у допуску податкового органу до проведення позапланової виїздної перевірки, що зафіковано відповідно до чинного податкового законодавства України. Вказані обставини, на думку позивача, є достатніми для застосування до платника податків такої міри відповідальності як накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках позивача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечував та зазначив, що акт відмови платника податків, складений з порушеннями, а направлення на перевірку посадові особи підприємства від контролюючого органу не отримували. Крім того, відповідач вказав, що наказ про проведення перевірки від 18.11.2020 №4625 є таким, що прийнятий з порушенням чинного законодавства, а відтак, наразі Приватним підприємством "ПАРТНЕР-С" оскаржується даний наказ у судовому порядку.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що, по-перше, направлення на перевірку були вручені 23.11.2020 особисто директору С.О. Глобенку під підпис, а по-друге, акт про відмову платника податків та/або його посадових (службових) осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку складений відповідно до вимог норм законодавства. Крім того, податковий орган зазначив, що питання правомірності та відповідності нормам ПК України наказу від 18.11.2020 №4625 не охоплюється предметом доказування по даній адміністративній справі. Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з метою здійснення контролю за правомірністю визначення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2020 року та дотриманням вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Харківській області видано наказ від 18.11.2020 № 4625 "Про проведення документальної позапланової виїздної перевірки Приватного підприємства "ПАРТНЕР-С".

Відповідно до наказу від 18.11.2020 № 4625 передбачалась перевірка платника податків за адресою: шосе Салтівське, буд. 67-А, м. Харків, 61038, з 23.11.2020, тривалістю 5 робочих днів.

Судом, з позовної заяви встановлено, що під час виходу на перевірку посадовими особами контролюючого органу були пред`явлені направлення на перевірку разом із службовими посвідченнями уповноваженій особі платника податків, ознайомлено з ними, а також надана копія наказу про проведення перевірки від 18.11.2020 № 4625. Однак після ознайомлення із документами на проведення перевірки, уповноваженою особою платника податків - директором ПП "ПАРТНЕР-С" Гловенком С.О. відмовлено у допуску посадових осіб ГУ ДПС області до проведення фактичної перевірки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, посадові особи відповідача відмовились від отримання направлень №2152 №2154 від 23.11.2020, про що податковим органом було складено акт №4120/20-40-07-31-06 від 23.11.2020 "Про відмову платника податків та/або його посадових (службових) осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу".

У зв`язку із недопуском до перевірки посадових осіб контролюючого органу, на виконання п. 81.2 ст. 81 ПК України, складено у двох примірниках акт від 23.11.2020 №4118/20-40-07-31-06 "Про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної позапланової виїзної перевірки", в якому міститься особистий підпис уповноваженої особи - директора ПП "ПАРТНЕР-С" Гловенко С.О., та який останній отримав також під особистий підпис.

Позивач вважає, що ПП "ПАРТНЕР-С" порушено вимоги пп. 16.1.9, п. 16.1 ст. 16, ст. 81 ПК України, згідно з якими платники податків зобов`язані допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених законом.

На підставі пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПКУ Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято рішення №38651 від 24.11.2020 про застосування умовного адміністративного арешту майна ПП "ПАРТНЕР-С", у зв`язку з відмовою останнього від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Враховуючи прийняття вказаного рішення, контролюючий орган звернувся до суду з позовною заявою про накладення адміністративного арешту на кошти на відкритих рахунках в банках платника податків.

Судом, з Автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, наказ від 18.11.2020 №4625 був предметом судового розгляду у справі №520/16798/2020.

Рішення Харківського окружного адміністратвиного суду від 22.02.2021 по справі №520/16798/2020 адміністративний позов Приватного підприємства "Партнер-С" до Головного управління ДПС у Харківській області в особі відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу - залишено без задоволення.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємство "Партнер-С" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі № 520/16798/2020 за позовом Приватного підприємства "Партнер-С" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу повернуто позивачу.

Враховуючи вищевказані обставини, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі № 520/16798/2020 набрало законної сили 31.05.2021, а відтак, наказ від 18.11.2020 №4625 є таким, що прийнято відповідно до вимог чинного податкового законодавства.

Відповідно до п.20.1.4 ст.20 Податкового кодексу України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, згідно пп. 78.1.8. п. 78.1. ст. 78 ПК, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. Гривень.

За приписами пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: -направлення на проведення такої перевірки; - копії наказу про проведення перевірки; - службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

При чому, п. 80.7 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

У відповідності до п. 86.5 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови.

Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки законодавець визначив непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, передбачених п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України, або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

Як вище встановлено судом, судовим рішенням у справі №520/16798/2020 підтверджено правомірність наказу, що слугував підставою для проведення фактичної перевірки.

Крім того, податковим органом було складено акт №4120/20-40-07-31-06 від 23.11.2020 "Про відмову платника податків та/або його посадових (службових) осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу", відтак твердження віповідача про недотримання суб`єктом владних повноважень процедури вручення направлення на перевірку, не підтверджується жодним належним доказом.

З огляду на це, суд вважає, що Головним управлінням ДПС у Харківській області, під час здійснення своїх функцій, було дотримано процедуру вручення платнику податків направлень на перевірку.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Із системного аналізу положень статті 94 Податкового кодексу України судом не встановлено, що адміністративний арешт коштів платника податків є похідним від адміністративного арешту майна, відмінного від коштів, і може бути застосований судом виключно у випадку існування рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Положення статті 94 Податкового кодексу України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів, проте приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

З аналізу наведеного правового регулювання суд приходить до такого правового висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.11.2018 по справі №820/1929/17, від 12.04.2019 по справі №820/2564/17, від 14.05.2019 по справі №813/1910/17, від 23.05.2019 по справі №813/854/18, від 28.05.2019 по справі №813/3943/17.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, з огляду на обставини того, що у даному випадку підставою для звернення до суду із даним позовом послугували обставини недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної позапланової перевірки, судом підтверджено правомірність підстав такої перевірки, суд приходить до висновку про те, що у позивача були наявні законодавчо визначені підстави для проведення вказаної перевірки ПП "ПАРТНЕР-С".

В силу частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) до Приватного підприємства (Шосе Салтівське, буд. 64-А, м. Харків, 61038, ) про накладення адміністративного арешту на кошти задовольнити.

Накласти адміністративний арешт коштів на всі відкриті рахунки у банках та банківських установах, що обслуговують платника податків Приватне підприємство (Шосе Салтівське, буд. 64-А, м. Харків, 61038, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова