Справа № 640/18366/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Київ № 640/18366/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕКС-ГРУП»

до Головного управління ДПС у місті Києва

про визнання протиправними податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕКС-ГРУП» (далі - позивач, ТОВ «АВЕКС-ГРУП») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у в м. Києві) про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03.2018, №000124208 від 22.03.2018, №000134208 від 22.03.2018, №000154208 від 22.03.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача з викладеними в акті перевірки висновками, а також із податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки зафіксовані в акті порушення не були допущені позивачем, а самі висновки ґрунтуються виключно на припущеннях, та вважає податкові повідомлення-рішення невмотивованими та такими, що підлягають скасуванню виходячи з того, що наявність заборгованості ТОВ «АВЕКС-ГРУП» не відповідає даним первинних документів. На думку позивача, відсутні належні і допустимі докази того, що перевірка позивача була передбачена в плані-графіку проведення планових документальних перевірок та була розміщена до 25.12.2018 на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Також, всупереч положеннями пункту 77.4 статті 77, пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України контролюючий орган не повідомив позивача (під розписку або рекомендованим листом) про проведення перевірки за 10 календарних днів до дня проведення перевірки та не направляв письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Отже, на думку позивача, проведення перевірки ТОВ «АВЕКС-ГРУП» є незаконним, тому за наслідками такої перевірки незаконними є і податкові повідомлення-рішення. Крім того, позивач вказує, що у нього наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Контрагенти мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку в органах податкової служби та мали свідоцтво платника податку на додану вартість. До того ж, податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від господарських та виробничих можливостей. Також позивач стверджує, що податкові повідомлення-рішення підписано в.о. заступника контролюючого органу, однак права на підпис податкових повідомлень-рішень «в.о. заступника» не має, таке право є виключно у керівника, в.о. керівника або заступника керівника.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити повністю, наполягаючи на правомірності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Відповідач обґрунтовує свою позицію правомірністю висновків контролюючого органу про відсутність реальності вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами: ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ», ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ», ТОВ «ВОБО ГРУП», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФОРУМ БРАНДІНГ», ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ», ТОВ «ДІВАТ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «АРГАДОН», ПП «ХАМСІН ПЛЮС», ТОВ «АДЦ», ТОВ «АНІС ГРУП», ТОВ «РЕГІОН ПРАЙС», ТОВ «ЕНЕРДЖИ ПРАЙС», ТОВ «ЕПІКОР», ТОВ «ОК ГРУП», а наслідком для податкового обліку у спірному випадку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у ТОВ «АВЕКС-ГРУП» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій. Документи, які складаються від імені службових осіб фіктивних підприємств, що зазначені вище, містять недостовірні відомості про нібито проведені ними господарські операції, а операції з перерахування грошових коштів через рахунки підприємств з ознаками фіктивності здійснюються з метою прикриття незаконної діяльності. Оскільки вищезазначені підприємства створено з метою прикриття незаконної діяльності та те, що від імені цих підприємств діяли особи, які не мала законних повноважень на їх представництво, на вчинення від їх імені юридично значущих дій, оскільки не були наділені такими повноваженнями засновника товариства та не мали законних підстав для підписання документів - підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій не є можливим. Окрім зазначеного, податковий орган наголошував на неможливості встановити ділову мету укладення договорів між позивачем та його контрагентами. Також, згідно інформаційних баз даних ДФС встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, позивачем не сплачено податок на доходи фізичних осіб до відповідного бюджету утриманих сум податку із заробітної плати працівників підприємства за червень 2015 року - листопад 2016 року на загальну суму 64096,40 грн (без врахування утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за грудень 2016 року, термін сплати 31.01.2017). Також, відповідачем встановлено, несплату позивачем військового збору до відповідного бюджету утриманої суми військового збору у розмірі 684,63 грн. Згідно ІС «Податковий блок» в перевіряємому періоді позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету. Відповідно до інтегрованої картки платника податків (7101000) єдиний внесок, нарахований робітникам на суми заробітної плати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

30.11.2018 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи по суті судом виявлена необхідність витребування від відповідача додаткових доказів у справі, у зв`язку з чим ухвалою від 17.05.2021 від ГУ ДФС у м. Києві витребувані додаткові докази.

На виконання ухвали суду ГУ ДПС у м. Києві направлені додаткові докази у справі.

Оскільки на день розгляду справи Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (надалі - ГУ ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 43141267, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19)).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АВЕКС-ГРУП» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного - за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами перевірки складено акт №25/26-15-14-02-02/34613469 від 25.01.2018 (далі по тексту - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, закріплених в Акті перевірки, в ході її проведення було встановлено такі порушення ТОВ «АВЕКС-ГРУП»:

- підпунктів 14.1.13 та 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 та пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 зареєстровано в Міністерстві юстиції України від14.12.2000 за №860/1453, підпункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2000 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 703 429,00 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3 та 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 всього в сумі 534152,00 грн;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість за листопад 2015 року, грудень 2015 року, березень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року та грудень 2016 року;

- підпунктів 168.1.1 та 168.1.5, пункту 168.1, підпунктів 168.4.1 та 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 57.1 статті 57, пункту 54.2 статті 54, пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 64096,40 грн (без врахування утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за грудень 2016 року, термін сплати 31.01.2017);

- статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту 176.2 «б» пункту176.2 статті 176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено подання з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма №1) за ІІІ квартал 2014 року, ІІ-IV квартали 2015 року, І-ІІІ квартали 2016 року;

- підпункту 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ, підпункту 1.6. пункту 161 підрозділу ХХ, підпунктів 168.1.1 та 168.1.5 пункту 168.1, підпунктів 168.4.1 та 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 57.1 статті 57, пункту 54.2 статті 54, пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору до бюджету в період, що перевірявся, на загальну суму 684,63 грн (утримана сума військового збору за червень 2015 року);

- частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 6 частини третьої розділу ІV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, в результаті чого встановлено порушення порядку сплати єдиного самостійного внеску за грудень 2015 року, липень 2016 року - грудень 2016 року.

На підставі Акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення:

- №2 від 20.03.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 427856,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 106964,00 грн;

- №2 від 20.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 241249,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 15998,00 грн;

- №2 від 20.03.2018, яким згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України:

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 137418,49 грн застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 13741,84 грн;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 3513,34 грн застосовано штраф в розмірі 20% у сумі 702,67 грн;

за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 276,67 грн застосовано штраф в розмірі 30% у сумі 83,00 грн;

- №000124208 від 22.03.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у сумі 64096,40 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 46301,91 грн;

- №000134208 від 22.03.2018, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1020,00 грн;

- №000154208 від 22.03.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 684,63 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 171,16 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України № 22297/6/99-99-11-01-01-25 від 03.07.2018 про результати розгляду скарги, останню залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03:2018, №2 від 20.03.2018, №000124208 від 22.03.2018, №000134208 від 22.03.2018, №000154208 від 22.03.2018 - без змін.

Стверджуючи про протиправність податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду із цим позовом.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом при вирішення спору по суті враховується таке.

Стосовно доводів позивача про те, що перевірка позивач не була передбачена в плані-графіку проведення планових документальних перевірок та не була до 25.12.2018 розміщена на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, а також про те, що контролюючий орган не повідомив позивача (під розписку або рекомендованим листом) про проведення перевірки за 10 календарних днів до дня проведення перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки, слід зазначити таке.

14.07.2017 на підставі плану-графіка проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на ІІІ квартал 2017 року та відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України ГУ ДФС у м. Києві прийнято наказ №6495 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВЕКС-ГРУП» тривалістю 10 робочих днів, починаючи з 28.07.2017.

В акті перевірки зазначено, що копію наказу від 14.07.2017 №6495 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено під розписку представнику ТОВ «АВЕКС-ГРУП» Дібрівка А.М. 24.07.202017, яке було надіслано 18.07.2017.

Проте, докази направлення копії наказу і повідомлення про проведення перевірки в матеріалах справи відсутні відповідачем суду не надано у зв`язку з передачею документів із одного структурного підрозділу до іншого в процесі реорганізації.

Як свідчать матеріали справи, перевірку проведено з відома та в присутності директора ТОВ «АВЕКС-ГРУП» Дібрівки А.М.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 25.01.2018 №25/26-15-14-02-02/34613469, на підставі якого і були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац третій пункту 77.2 статті 77 Податкового кодексу України).

Формування плану-графіка документальних планових перевірок фізичних осіб - підприємців відбувається відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524 «Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків» (далі - Порядок № 524, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно пункту 2 розділу І цього Порядку формування плану-графіка територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - територіальні органи ДФС) здійснюється у порядку, встановленому у розділі III цього Порядку.

Формування та коригування планів-графіків здійснюються засобами інформаційних систем Державної фіскальної служби України.

Пунктом 5 розділу І цього Порядку визначено, що затверджені плани-графіки є обов`язковими для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідальність за якість формування плану-графіка та його коригування, у тому числі якість відбору платників до перевірок на підставі встановлених ризиків у їх діяльності, розрахунок періоду перевірки, термінів її проведення, періодичності включення платників податків до плану-графіка, виконання інших вимог, передбачених законом, покладається на територіальний орган ДФС за основним місцем обліку платника податків.

Згідно з пунктами 3 - 5 розділу ІІІ Порядку №524 до плану-графіка в першу чергу включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, обов`язкових платежів.

Структурні підрозділи ДФС надають до 25 числа другого місяця кварталу пропозиції для врахування при формуванні плану перевірок ризикових платників податків, які належать до кластерних об`єднань платників податків, та їх контрагентів з обґрунтуванням необхідності включення.

Пропозиції від структурних підрозділів ДФС направляються до територіальних органів ДФС для використання при формуванні плану-графіка на наступний квартал.

На рівні територіальних органів ДФС за даними інформаційних ресурсів ДФС та з інших джерел з урахуванням вимог абзацу другого цього розділу проводиться додатковий аналіз платників податків, які відібрані за даними інформаційних систем ДФС та надіслані за пропозиціями структурних підрозділів ДФС щодо їх належності до реального сектору економіки, а також визначаються ризикові контрагенти, через яких здійснюються товарно-грошові операції (у тому числі посередницькі структури, експортери, імпортери, філії, інші платники податків - юридичні особи), у тому числі ті, які знаходяться на обліку в інших територіальних органах ДФС.

У разі невключення до плану-графіка окремих підприємств з переліку, надісланого ДФС, надається письмове пояснення причин невключення.

У разі виявлення у ході перевірок нових контрагентів підприємств територіальними органами ДФС здійснюються заходи щодо організації їх перевірок шляхом проведення коригування плану-графіка, позапланових перевірок за наявності обставин, визначених статтею 78 розділу II Кодексу, або включення до плану перевірок на наступний квартал.

Викладене свідчить, що дії контролюючого органу щодо формування, у тому числі затвердження, плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання, є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків.

Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, і відповідно такий акт не порушує права останнього.

Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень може бути об`єктом судового оскарження.

Аналізуючи зміст вищенаведених норм законодавства у взаємозв`язку із обставинами справи суд дійшов висновку, що план-графік проведення планових документальних перевірок складається контролюючим органом з метою попередження платників податків про проведення такої перевірки та визначення орієнтовного предмету перевірки. Визначення конкретної мети та періоду, за який буде проведено перевірку, та інші обов`язкові умови визначаються в наказах про проведення планових документальних перевірок.

Оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача, а оскаржувані дії (рішення щодо затвердження плану графіку) в спірному випадку не породжують для останнього настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо не впливають на його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, відтак, доводи позовної заяви не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із абзацами першим, другим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Абзацом першим пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Конструкція вказаної правової норми передбачає два способи повідомлення особи про проведення перевірки - вручення під розписку копії наказу та письмового повідомлення не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення таких документів не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки.

Таким чином, платник податків має право бути повідомлений належним чином про дату та час проведення перевірки до початку проведення такої.

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Натомість платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 30.11.2018 (справа №804/1297/16), від 30.10.2018 (справа № №826/6376/16).

Згідно матеріалів справи, відповідачем фактично реалізовано його компетенцію на проведення планової виїзної перевірки та оформлення її результатів.

Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, при цьому, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б свідчили про те, що податкова перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства, позивач суду не надав, у зв`язку з чим та з огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача у наведеній частині.

Оцінюючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03:2018, №2 від 20.03.2018, №000124208 від 22.03.2018, №000134208 від 22.03.2018, №000154208 від 22.03.2018, суд враховує таке.

Крім іншого, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на відсутності реальності вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ», ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ», ТОВ «ВОБО ГРУП», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФОРУМ БРАНДІНГ» ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ», ТОВ «ДІВАТ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «АРГАДОН», ПП «ХАМСІН ПЛЮС», ТОВ «АДЦ», ТОВ «АНІС ГРУП», ТОВ «РЕГІОН ПРАЙС», ТОВ «ЕНЕРДЖИ ПРАЙС», ТОВ «ЕПІКОР», ТОВ «ОК ГРУП», а наслідком для податкового обліку в даному випадку не є фактичний рух активів, а лише задекларований на папері, таким чином, у ТОВ «АВЕКС-ГРУП» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Підставою для такого висновку, слугували нижче наведені обставини.

1) По взаємовідносинам з ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ»:

ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з позивачем за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 123717,00 грн.

При проведенні аналізу бази даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.01.2014 по 28.02.2015 придбання пластику ПВХ, труб, смуг, стрічок поліакрілових ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» не встановлено.

Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень в провадженні СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 1 статті 209, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України з посиланням на те, що у 2014 році невстановлені слідством особи, діючи в порушення статей 81, 87, 89 Цивільного кодексу України, статей 56, 57, 62,79, 80, 89 Господарського кодексу України та статей 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» створили (придбали) на території місто Києва суб`єкти господарської діяльності (юридичні особи), зокрема, ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ», з метою прикриття незаконної діяльності, яка була направлена на здійснення фінансово-господарських операцій по переводу безготівкових коштів в готівку, формування витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг, документально оформлення безтоварних операцій та протягом 2014-2015 років здійснюють таку незаконну діяльність.

ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб по ланцюгу постачання, так як нереальність первинного формування активу та первинної доставки доводять нереальність наступного продажу товарів.

Реалізація товару оформлювалась лише документально ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП», без наявності у ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу).

Отже, враховуючи наявні матеріали досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, в яких зазначене ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» та яке задіяне в протиправних фінансово-економічних механізмах, пояснення директора щодо непричетності до реєстрації та діяльності підприємства, відсутність джерела походження реалізованих товарів ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП», відсутність, фізичних і технічних можливостей у ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» для вчинення задекларованих господарських операцій, перевіркою не встановлено факту реалізації товару ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП».

2) По взаємовідносинам з ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» в акті перевірки зазначено наступне.

ТОВ «АВЕКС-ГРУП» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 94075,00 грн.

ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» здійснює придбання пластику ПВХ, смуг, труб та стрічок двосторон. самоклеючих у ТОВ «ЕЙР ТРЕЙД Україна» та ТОВ «КЕЙ ЛІМІТЕД».

При проведенні аналізу бази даних Єдиного реєстру податкових накладних, встановити джерело походження реалізованих ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП» товарів (пластику ПВХ, смуг, труб та стрічок двосторон. самоклеючих) не можливо, оскільки придбання контрагентами-постачальниками ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» не встановлено.

ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» з моменту реєстрації - 24.07.2014 по 31.12.2016 подано податкові декларації з податку на додану вартість з додатками до них за вересень, жовтень, листопад та грудень 2014 року, що свідчить про відсутність наміру здійснення фінансово-господарської діяльності з метою отримання доходу, та про здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди для третіх осіб по ланцюгу постачання.

Реалізація товару оформлялась лише документально ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП», без наявності у ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу).

Також, в ході проведення аналізу податкової звітності ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ», встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень в провадженні СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 1 статті 209, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України з посиланням на те, що у 2014 році невстановлені слідством особи, діючи в порушення статей 81, 87, 89 Цивільного кодексу України, статей 56, 57, 62,79, 80, 89 Господарського кодексу України та статей 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» створили (придбали) на території місто Києва суб`єкти господарської діяльності (юридичні особи), зокрема, ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ», з метою прикриття незаконної діяльності, яка була направлена на здійснення фінансово-господарських операцій по переводу безготівкових коштів в готівку, формування витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг, документально оформлення безтоварних операцій та протягом 2014-2015 років здійснюють таку незаконну діяльність.

В рамках кримінального провадження проведено опитування директора ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» ОСОБА_1 , яка підтвердила про свою непричетність до реєстрації та діяльності підприємства ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ».

Отже, враховуючи наявні матеріали досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, в яких зазначене ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» та яке задіяне в протиправних фінансово-економічних механізмах, пояснення директора щодо непричетності до реєстрації та діяльності підприємства, відсутність джерела походження реалізованих товарів ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП», відсутність, фізичних і технічних можливостей у ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» для вчинення задекларованих господарських операцій, перевіркою не встановлено факту реалізації товару ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП».

3) По взаємовідносинам з ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» в акті перевірки зазначено таке.

ТОВ «АВЕКС-ГРУП» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 59252,00 грн.

При проведенні аналізу бази даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.01.2014 по 31.07.2016 придбання паперу ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» не встановлено.

Згідно з наданими до перевірки договору, видаткової та податкової накладних, відповідальним за здійснення господарської операції і правильність їх оформлення зі сторони ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» - ОСОБА_2 , що засвідчено підписом в договорі та на видатковій та податковій накладних.

Податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2016 року подана та підписана директором ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» - ОСОБА_2.

Згідно з вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі №359/6918/2017 (пр. 1-КП/359/489/2017) ОСОБА_1 (директора ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ») (згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень - ОСОБА_2 ; https://reyestr.court.gov.ua/Review/71305785) визнано винною у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 205-1 КК України. А саме, дії ОСОБА_1 виразилися у створенні за винагороду суб`єкту підприємницької діяльності ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» () з метою прикриття незаконної діяльності та призвело до того, що невстановлені особи отримали можливість здійснювати фінансово-господарські операції за межами податкового контролю від імені формального призначення засновника та директора, в порушення встановленого законодавством порядку. Умисні дії ОСОБА_1, які виразилися у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, кваліфікуються за частиною 1 статті 205, частиною 2 статті 205-1 КК України.

Таким чином, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 у справі №359/6918/2017 (пр. 1-КП/359/489/2017) діяльність ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» () визнано нереальною.

Так, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Таким чином, статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Зазначені обставини свідчать про те, що фактично дані бухгалтерського та податкового обліку сформовані позивачем по взаємовідносинам із зазначеним контрагентом за відсутності реально вчинених господарських операцій та на підставі первинних документів, які не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою.

4) Стосовно взаємовідносин з ТОВ «ВОБО ГРУП» в акті перевірки зазначено таке.

ТОВ «АВЕКС-ГРУП» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з ТОВ «ВОБО ГРУП» за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 56053,00 грн.

При проведенні аналізу бази даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.01.2014 по 31.08.2015 придбання пластику та матеріалу ПВХ, паперу, плівки ТОВ «ВОБО ГРУП» не встановлено.

В ході проведення аналізу податкової звітності ТОВ «ВОБО ГРУП» встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Вищевикладене свідчить, що всі наведені ознаки, як кожного окремо, так у сукупності, дають обґрунтовані підстави вважати, що у ТОВ «ВОБО ГРУП» наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності.

Отже, враховуючи відсутність фізичних і технічних можливостей у ТОВ «ВОБО ГРУП» для вчинення задекларованих господарських операцій та поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2015 року, перевіркою не встановлено факту реалізації товару ТОВ «ВОБО ГРУП» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП».

5) Щодо взаємовідносин з ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» в акті перевірки зазначено таке.

ТОВ «АВЕКС-ГРУП» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 32441,00 грн.

При проведенні аналізу бази даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що за період з 01.01.2014 по 31.02.2015 придбання полотна та папір ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» не здійснювалось, у зв`язку з чим встановити джерело походження товару не можливо.

Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень в провадженні СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 1 статті 209, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України з посиланням на те, що у 2014 році невстановлені слідством особи, діючи в порушення статей 81, 87, 89 Цивільного кодексу України, статей 56, 57, 62,79, 80, 89 Господарського кодексу України та статей 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» створили (придбали) на території місто Києва суб`єкти господарської діяльності (юридичні особи), зокрема, ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ», з метою прикриття незаконної діяльності, яка була направлена на здійснення фінансово-господарських операцій по переводу безготівкових коштів в готівку, формування витрат та податкового кредиту для інших суб`єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг, документально оформлення безтоварних операцій та протягом 2014-2015 років здійснюють таку незаконну діяльність.

Отже, враховуючи наявні матеріали досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, в яких зазначене ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» та яке задіяне в протиправних фінансово-економічних механізмах, пояснення директора щодо непричетності до реєстрації та діяльності підприємства, відсутність джерела походження реалізованих товарів ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП», відсутність, фізичних і технічних можливостей у ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» для вчинення задекларованих господарських операцій, перевіркою не встановлено факту реалізації товару ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ» на адресу ТОВ «АВЕКС-ГРУП».

6) стосовно взаємовідносин з ТОВ «ДІВАТ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «АРГОДОН», ПП «ХАМСІН ПЛЮС», ТОВ «АДЦ», ТОВ «АНІС ГРУП», ТОВ «РЕГІОН ПРАЙС», ТОВ «ЕНЕРДЖІ ПРАЙС», ТОВ «ЕПІКОР», ТОВ «ОК ГРУП» в акті перевірки зазначено таке.

ТОВ «АВЕКС-ГРУП» було віднесено до складу податкового кредиту суму по взаємовідносинах з вказаними контрагентами за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 у розмірі 371374,00 грн.

На думку контролюючого органу, діяльність зазначених підприємств має ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній складських приміщень, кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; наявність в штаті тільки керівних посад; відсутні основні фонди.

Крім того, контролюючий орган посилається на досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, в яких зазначені вказані контрагенти та які задіяні в протиправних фінансово-економічних механізмах, неможливість встановити джерело походження придбаних та реалізованих товарів (податкові накладні виписувались із сумами ПДВ до 10 тис. грн, що не підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та не дає можливості дослідження придбаного та реалізованого товару), відсутність фізичних і технічних можливостей для вчинення задекларованих господарських операцій та наявну податкову інформацію щодо нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками, перевіркою не встановлено факту реалізації товару на адресу ТОВ «Авекс-Груп».

У зв`язку з чим, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність реальності господарських операцій позивача з вищезазначеними контрагентами.

Також, в ході перевірки встановлено, що згідно наданих до перевірки регістрів бухгалтерського та податкового обліку (рах. 6411) встановлено несплату податку на доходи фізичних осіб та сплату у неповному обсязі до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства за червень 2015 року - листопад 2016 року на загальну суму 64096,40 грн (без врахування утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за грудень 2016 року, термін сплати 31.01.2017) та несплату військового збору до відповідного бюджету утриманої, суми військового збору у розмірі 684,63 грн. Так за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 зараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 131703,63 грн, до бюджету товариством було перераховано 65153,49 грн, тобто рахується кредиторська заборгованість. Таким чином ТОВ «Авекс-Груп» порушено вимоги статті 57, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Крім того, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Авекс-Груп» вимог пункту 176.2 ст.176 Податкового кодексу України та розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ), в частині подання розрахунку №1-ДФ з недостовірними відомостями, та з помилками (податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номер паспорта відсутні в окремому реєстрі ДРФО), що призвело до зменшення податкових зобов`язань та, відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції.

Перевіркою термінів реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Авекс-Груп» встановлено порушення вимог пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, які наведені в акті перевірки, за листопад, грудень 2015 року, березень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2016 року на загальну суму ПДВ 141208,50 грн.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (зі змінами) (далі - Положення №318), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

У пунктах 6, 7 розділу «Визнання витрат» зазначеного Положення №318 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктом 10 розділу «Склад витрат» Положення №318 собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Відповідно до пункту 11 розділу «Склад витрат» Положення №318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються:

- прямі матеріальні витрати;

- прямі витрати на оплату праці;

- інші прямі витрати;

- змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

У пункті 11 розділу «Склад витрат» цього Положення передбачено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Виходячи з положень абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз вказаних норм законів свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що передбачено у пункті 44.2 статті 44 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Водночас нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагента покупця послуг трудових ресурсів.

Однак, позивачем не було надано суду первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, які є первинними в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також позивачем не наведено у позовній заяві будь-яких обґрунтувань щодо господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Крім того, слід зазначити, що посилання відповідача на кримінальні провадження, в яких здійснюється досудове розслідування, судом не взято до уваги, оскільки, по-перше, в зазначеному кримінальних провадженнях відсутні вироки, а по-друге, відомості, отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. В силу положень статті 95 Кримінально процесуального кодексу України, протокол допиту, отриманий на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності вироку у кримінальних провадженнях, в рамках яких проводився допит свідків), може бути визнаний як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в мажах даної справи здійснено не було, а відповідачем клопотань з цього приводу не заявлялось.

Разом із тим судом враховано, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі №359/6918/2017 (пр. 1-КП/359/489/2017) ОСОБА_2 (директора ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ») визнано винною у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 205-1 КК України.

Наведене дає суду підстави для висновку, що ТОВ «ТД «ФОРУМ БРАНДІГ» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. У спірному випадку підприємство знаходилось поза межами контролю формального директора, а від імені контрагента невідомими особами лише оформлювались документи без фактичного здійснення господарських операцій від імені цього підприємства. При цьому, за змістом вироку суду, директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені товариства та відсутні відомості щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені товариства.

Так, факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є безпідставними.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26.01.2016 у справі № 21-4781а15; від 22.03.2016 у справі № 21-170а16; від 22.03.2016 у справі № 21-2927а15; від 29.03.2016 у справі № 21-5315а15; від 12.04.2016 у справі № 21-3270а15; від 12.04.2016 у справі № 21-3635а15; від 19.04.2016 у справі № 21-4985а15; від 26.04.2016 у справі № 21-4976а15; від 24.05.2016 у справі № 21-5332; від 14.06.2016 у справі № 21-1318а16.

У постановах Верховного Суду України від 05.03.2012 № 21-421а11, від 01.12.2015 №21-1661а15, від 02.12.2015 № 21-3849а15 викладено висновок про те, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

Поряд з цим судом враховується, що положення статті 472 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення тощо.

Таким чином, факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, дійсно не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, проте підлягає врахуванню у сукупності із дослідженням усіх складових господарських операцій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постановах від 22.11.2019 (справа № №826/17642/14), від 19.11.2019 (справа № 815/5195/15), від 31.07.2018 (справа № 0870/4938/12), від 31.07.2018 (справа № 817/1339/17), від 30.08.2019 (справа №804/17176/14).

Поряд з цим суд наголошує, що позивач не надав суду копії всіх документів, які підлягали складенню під час виконання відповідних правочинів з контрагентами.

Крім того, позивачем не надано доказів та не наведено обґрунтувань щодо встановлення несплати податку на доходи фізичних осіб та сплати у неповному обсязі до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства, несплати військового збору до відповідного бюджету утриманої, суми військового збору у розмірі 684,63 грн, щодо кредиторської заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, доказів щодо достовірності даних у розрахунку розрахунку №1-ДФ, докази своєчасності зареєстрованих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які наведені в акті перевірки.

Разом з цим, при розгляді справи суд також враховує і практику Європейського суду з прав людини, рішення якого, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також враховуючи приписи статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», є джерелом права та є обов`язковим для виконання Україною.

Так, Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у своєму рішенні від 22.01.2009 (заява №3991/03) у справі «Булвес» АД проти Болгарії зазначив наступне: «Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються, до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини та положення законодавства в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а також враховуючи відсутність нормативно обґрунтованих заперечень позивача щодо висновку контролюючого органу про нереальність господарських операцій з контрагентами ТОВ «ВІДІВАН КОМПАНІ», ТОВ «ЛАКІ КОМЕРЦ», ТОВ «ВОБО ГРУП», ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФОРУМ БРАНДІНГ» ТОВ «ЛІГАЛ ГРУП КОНСАЛТ», ТОВ «ДІВАТ», ТОВ «ГЕТЬМАН», ТОВ «АРГАДОН», ПП «ХАМСІН ПЛЮС», ТОВ «АДЦ», ТОВ «АНІС ГРУП», ТОВ «РЕГІОН ПРАЙС», ТОВ «ЕНЕРДЖИ ПРАЙС», ТОВ «ЕПІКОР», ТОВ «ОК ГРУП», а також не надання позивачем доказів на спростування такого висновку, суд вважає вимоги позивача недоведеними, а позов в частині вимог про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03.2018, №2 від 20.03.2018 таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Стосовно оспорюваних податкових повідомлень-рішень №000124208 від 22.03.2018, №000134208 від 22.03.2018, №000154208 від 22.03.2018, які за твердженням позивача, підписані не уповноваженою особою, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 1 розділу ІІІ Наказу №1204 встановлено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (виконуючому його обов`язки, його заступнику або уповноваженій особі) контролюючого органу.

Згідно копії наказу Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 № 1799-о на Малихіну О.М. , від імені якої підписані оспорювані податкові повідомлення-рішення, покладено виконання обов`язків заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві з 31.07.2017.

18.05.2018 Державна фіскальна служба України видала наказ за №791-о, яким Малихіну О.М. з 15.05.2018 переведено на посаду заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином, оспорювані податкові повідомлення-рішення підписані уповноваженою особою. Доказів щодо обмеження повноважень Малихіної О.М. при здійсненні повноважень виконання обов`язків заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві, зокрема щодо підпису податкових повідомлень-рішень, у судовому процесі не надано.

Аналогічні висновки наведені і у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11.03.2019 (справа №815/5572/17).

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕКС-ГРУП» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська