Справа № 280/1281/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1281/21
(суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №280/1281/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» 15 лютого 2021 року звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі відповідач-1), Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі відповідач-2) згідно з яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1525057/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №35 від 06 березня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1525054/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 06 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1929341/24510970 від 14 вересня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №48 від 22 квітня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1564073/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 06 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1564131/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 06 березня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2283396/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 11 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2283400/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 10 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2283399/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 10 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2283401/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 05 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2283392/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 05 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2276164/24510970 від 29 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 03 серпня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 11 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДГІС у Запорізькій області №2107350/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №77 від 11 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №2107382/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №129 від 25 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1548239/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 29 січня 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №1548240/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №55 від 05 лютого 2020 року та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення не містять належної мотивації їх прийняття.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року позов задоволено повністю. Також, суд стягнув на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізької області.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувані рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не містять належної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п.8 «Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість». При цьому, суд першої інстанції зауважив, що всі сумніви та протиріччя контролюючого органу щодо дотримання позивачем вимог податкового законодавства України під час здійснення господарської діяльності повинні досліджуватися шляхом проведення перевірок такого платника податків, за умови наявності підстав для її проведення визначених Податковим кодексом України, а не шляхом блокування реєстрації податкових накладних.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивачем не надано до податкового органу повного пакету документів щодо господарських операцій за результатом яких виписано податкові накладні №35, №45, №48, №46, №33, №22, №18, №19, №12, №13, №5, №62, №77, №129, №62, №55, а тому висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскаржуваних рішень є помилковим. Також, скаржник вказує на те, що зазначена справа є справою типовою, незначної складності та не потребує особливих адвокатських знань та вмінь, внаслідок чого орієнтовний розмір правничої допомоги є завищеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування таких рішень:

№1525057/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №35 від 06 березня 2020 року;

№1525054/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 06 лютого 2020 року;

№1564073/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 06 лютого 2020 року;

№1564131/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 06 березня 2020 року;

№1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 11 лютого 2020 року;

№1548239/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 29 січня 2020 року;

№1548240/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №55 від 05 лютого 2020 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду з позовом щодо оскарження вищезазначених рішень відповідача, такий строк для рішень №1525057/24510970, №1525054/24510970 спливає 14 жовтня 2020 року, включно; для рішення №1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року спливає 15 жовтня 2020 року, включно; для рішень №1564073/24510970, №1564131/24510970 від 14 травня 2020 року спливає 16 листопада 2020 року (понеділок), включно; для рішень №1548239/24510970, №1548240/24510970 від 04 травня 2020 року спливає 04 листопада 2020 року, включно.

На виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позивач надав до суду заяву в якій просить поновити йому строк звернення до суду з позовом в зазначеній частині позовних вимог.

Заява обґрунтована тим, що директор ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» з 06.10.2020 року перебував на самоізоляції та лікуванні в наслідок гострої респіраторної хвороби COVID-19, що підтверджується результатом аналізу №581 від 05.10.2020 року. Також з 06.10.2020 року по 01.02.2021 року, включно, ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» перебувало на простої у зв`язку з виявленням коронавірусної хвороби у директора ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» та фінансовим, організаційними труднощами на підприємстві, що підтверджується копію наказу №21 від 06.10.2020 року.

Проаналізувавши поважність зазначених позивачем у вищезазначеній заяві підстав пропуску строку звернення до суду з позовом в зазначеній частині позовних вимог, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що ці обставини не є поважними підставами для поновлення строку звернення до суду з позовом.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що право на судовий захист не є абсолютним. Для звернення до суду повинен дотримуватись певний порядок. Якщо особа цього порядку не дотримується, зокрема щодо строку звернення до суду, то не можна вести мову про порушення права на судовий захист.

Наявність у директора ТОВ «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» позитивного тесту на гостру респіраторну хворобу COVID-19 не може зупиняти організаційну діяльність підприємства на невиправдано тривалий строк, а саме як зазначає позивач з 06.10.2020 року по 01.02.2021 року, оскільки директор підприємства не зазначає період часу коли він перебував на самоізоляції, не надає доказів цього. Крім того, в довідці наданої ним суду зазначено, що результат дослідження не є діагнозом та потребує консультації лікаря, а отже підстав вважати, що позивач хворів на коронавірус та/або перебував на лікарняному, що перешкоджало йому в реалізації права на звернення до суду з позовом не має.

Також суд зауважує, що директор підприємства мав можливість реалізувати своє права на звернення до суду з позовом на захист інтересів підприємства шляхом делегування їх іншій особі, однак зробив це лише після пропуску строку звернення до суду з позовом в зазначеній частині позовних вимог.

Слід зазначити й те, що введення простою господарської діяльності не зупиняє діяльність самого підприємства, в тому числі на забезпечення організаційної роботи по зверненню до суду з позовом у встановлений законом строк.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити й те, що наказом №21 від 06.10.2020 року визначено період простою підприємства по 01.02.2021 року, включно, в той час як цього ж дня 01.02.2021 року між позивачем та адвокатським бюро «Сергія Жечева» було укладено договір про надання правничої допомоги від 01.02.2021 року (т.2 а.с.158-159), зазначене свідчить про те, що встановлення простою не вплинуло на можливість здійснення організаційної роботи по забезпеченню представництва інтересів підприємства щодо своєчасного звернення до суду з позовом.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивачем не надано належних та достатніх доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частиною1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень №1525057/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №35 від 06 березня 2020 року, №1525054/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 06 лютого 2020 року, №1564073/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 06 лютого 2020 року, №1564131/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 06 березня 2020 року, №1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 11 лютого 2020 року, №1548239/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 29 січня 2020 року, №1548240/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №55 від 05 лютого 2020 року, а тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДПС у Запорізькій області:

- №1929341/24510970 від 14 вересня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №48 від 22 квітня 2020 року;

- №2283396/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 11 серпня 2020 року;

- №2283400/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 10 серпня 2020 року;

- №2283399/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 10 серпня 2020 року;

- №2283401/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 05 серпня 2020 року;

- №2283392/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 05 серпня 2020 року;

- №2276164/24510970 від 29 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 03 серпня 2020 року;

- №2107350/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №77 від 11 лютого 2020 року;

- №2107382/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №129 від 25 лютого 2020 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивачем направлено на реєстрацію податкові накладні: №48 від 22 квітня 2020 року (т.1 а.с.67); №22 від 11 серпня 2020 року (т.1 а.с.156); №18 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.177); №19 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.197); №12 від 05 серпня 2020 року (т.1 а.с.227); №13 від 05 серпня 2020 року (т.2 а.с.43); №5 від 03 серпня 2020 року (т.2 а.с.67); №77 від 11 лютого 2020 року (т.2 а.с.89); №129 від 25 лютого 2020 року (т.2 а.с.128).

Згідно з квитанціями від 14.05.2020 року № (т.1 а.с.69), 31.08.2020 року № (т.1 а.с.158), від 08.08.2020 року № (т.1 а.с.178), від 28.08.2020 року № (т.1 а.с.198), від 27.08.2020 року №912981252 (т.1 а.с.229), від 27.08.2020 року № (т.2 а.с.45), від 27.08.2020 року № (т.2 а.с.68), від 28.02.2020 року № (т.2 а.с.125), від 12.03.2020 року № (т.2 а.с.129) вищезазначені податкові накладні прийнято, але реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено в зв`язку з тим, що платник податку, яким подано для реєстрації накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивачем надавалися на розгляд комісії пояснення та копії документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено (т.1 а.с.71, 159, 179, 200, т.2 а.с.2, 46, 69, 98, 122).

Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення:

- №1929341/24510970 від 14 вересня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №48 від 22 квітня 2020 року (т.1 а.с.72);

- №2283396/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 11 серпня 2020 року (т.1 а.с.161-162);

- №2283400/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.181-182);

- №2283399/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.201-202);

- №2283401/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 05 серпня 2020 року (т.2 а.с.3-4);

- №2283392/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 05 серпня 2020 року (т.2 а.с.48-49);

- №2276164/24510970 від 29 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 03 серпня 2020 року (т.2 а.с.71-72);

- №2107350/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №77 від 11 лютого 2020 року (т.2 а.с.126-127);

- №2107382/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №129 від 25 лютого 2020 року (т.2 а.с.130-131).

Підставою відмови у реєстрації вищезазначених податкових накладних в ЄРПН зазначено ненадання платником податку копій документів: Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції', складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити); розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

При цьому, в графі «Додаткова інформація» вищезазначених рішень зазначено про «ненадання платником податку копій документів щодо зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи)».

Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення відповідача-2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

В силу п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Пунктом 201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі Порядок №1246), та відповідно до п. 12 цього Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Положеннями п.18 Порядку №1246 передбачено, що на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначений наведеним вище Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 11.12.2019р.

Постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 11.12.2019 року, яка набула чинності з 01.02.2020 року, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок зупинення реєстрації ПН); Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Порядок роботи комісії); Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Порядок №1165).

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено що, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до змісту пункту 10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положеннями п. 11 Порядку №1165 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних №48 від 22 квітня 2020 року (т.1 а.с.67); №22 від 11 серпня 2020 року (т.1 а.с.156); №18 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.177); №19 від 10 серпня 2020 року (т.1 а.с.197); №12 від 05 серпня 2020 року (т.1 а.с.227); №13 від 05 серпня 2020 року (т.2 а.с.43); №5 від 03 серпня 2020 року (т.2 а.с.67); №77 від 11 лютого 2020 року (т.2 а.с.89); №129 від 25 лютого 2020 року (т.2 а.с.128) стало відповідність позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість яка є Додатком №1 до Порядку №1165.

Відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

З наданих суду копій квитанцій від 14.05.2020 року № (т.1 а.с.69), 31.08.2020 року № (т.1 а.с.158), від 08.08.2020 року № (т.1 а.с.178), від 28.08.2020 року № (т.1 а.с.198), від 27.08.2020 року №912981252 (т.1 а.с.229), від 27.08.2020 року № (т.2 а.с.45), від 27.08.2020 року № (т.2 а.с.68), від 28.02.2020 року № (т.2 а.с.125), від 12.03.2020 року № (т.2 а.с.129) вбачається, що контролюючим органом відповідно до п.8 Критеріїв ризиковості не зазначено, що стало доказом ризиковості платника податку.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

В той же час, вищезазначені квитанції не містять жодної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, які б могли бути підставою для зупинення реєстрації поданих позивачем податкових накладних та необхідності надання первинних документів щодо операцій за цими накладними.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

При вирішенні питання про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.07.2019 у справі № 140/2160/18, від 10.04.2020 по справі № 819/330/18, які у відповідності до положень частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими до врахування судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів зауважує, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування як наслідок є протиправним.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в них проставлено позначки у відповідних пунктах стосовно підстав для відмови у реєстрації податкової накладної, а саме в пункті ненадання платником податку копій документів, а також в пункті, що містить загальний перелік документів, що не були надані, а саме Первинні документи щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження/розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури /інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, в приписці до цього пункту, у дужках, зазначено, що документи, які не надано платником необхідно підкреслити.

Однак, вказані рішення не містить жодних підкреслень, що свідчить про не надання комісією належної оцінки, які ж саме документи платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги той факт, що позивачем подавалися письмові пояснення щодо господарських операцій, які стали передумовою для складення поданих податкових накладних, та копії документів на їх підтвердження, проте відповідач приймаючи оскаржуване рішення не надав їм оцінку.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності та як наслідок його скасування.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначення відповідачем у рішеннях в графі додаткова інформація «ненадання платником податку копій документів щодо зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи)» не може бути перепоною для реєстрації податкових накладних, оскільки приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результати розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарських операцій за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішень відповідача №1929341/24510970 від 14 вересня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №48 від 22 квітня 2020 року; №2283396/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №22 від 11 серпня 2020 року; №2283400/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №18 від 10 серпня 2020 року; №2283399/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 10 серпня 2020 року; №2283401/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 05 серпня 2020 року; №2283392/24510970 від 30 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 05 серпня 2020 року; №2276164/24510970 від 29 грудня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 03 серпня 2020 року; №2107350/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №77 від 11 лютого 2020 року; №2107382/24510970 від 05 листопада 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №129 від 25 лютого 2020 року та як наслідок наявності підстав для їх скасування, а тому рішення суду першої інстанцій в цій частині слід залишити без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зазначена справа є справою типовою, незначної складності та не потребує особливих адвокатських знань та вмінь, внаслідок чого орієнтовний розмір правничої допомоги є завищеним, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати до матеріалів справи розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

Як вбачається з матеріалів справи, судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позовна заява містить обґрунтування щодо підстав звернення до суду з позовом про скасування шістнадцяти рішень відповідача, при цьому щодо кожної із податкових накладних у позовній заяві зазначено обставини господарської операції, що в свою чергу призвело до викладення підстав позову на 43 аркушах, що свідчить про те, що адвокатом витрачено значний час на вивчення матеріалів та написання такої позовної заяви.

Враховуючи об`єм позовної заяви та час затрачений на її складення, суд апеляційної інстанції вважає, що навіть за умови віднесення цієї справи до типових, типовості розміру правничої допомоги у сумі 5000 грн не є завищеним, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивачу зазначеній заяві про стягнення витрат на правничу допомогу від 20.07.2021 року у розмірі 5000 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, сплаченого згідно з платіжним дорученням №8148 від 02.07.2021 року, оскільки як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу, його зміст не містить інших обґрунтованість ніж ті, що зазначені у позовній заяві, що свідчить про те, що написання такого відзиву не потребувало від адвоката додаткових знань та зусиль, що б могло потребувати додаткового часу для його написання, а тому суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що зазначена адвокатом вартість послуги на його складення не відповідає обставинам справи, як наслідок суд зробив висновок про наявність підстав для часткового задоволення таких вимог у загальному розмірі 1000 грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у загальній сумі 1000 грн, які підлягають стягненню з Головного управління ДПС у Запорізькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування рішень відповідача-2 №1525057/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №35 від 06 березня 2020 року, №1525054/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 06 лютого 2020 року, №1564073/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 06 лютого 2020 року, №1564131/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 06 березня 2020 року, №1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 11 лютого 2020 року, №1548239/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 29 січня 2020 року, №1548240/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №55 від 05 лютого 2020 року та позов в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі №280/1281/21 в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень Головного управління ДПС у Запорізькій області №1525057/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №35 від 06 березня 2020 року, №1525054/24510970 від 14 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №45 від 06 лютого 2020 року, №1564073/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №46 від 06 лютого 2020 року, №1564131/24510970 від 14 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 06 березня 2020 року, №1526951/24510970 від 15 квітня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 11 лютого 2020 року, №1548239/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №62 від 29 січня 2020 року, №1548240/24510970 від 04 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №55 від 05 лютого 2020 року і зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначені податкові накладні скасувати та позов в цій частині залишити без розгляду.

В іній частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС у Запорізькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань 1000 гривень на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМЕЛЕКТРОНІКА» в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко