Справа № 380/7128/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7128/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в обчисленні ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом, згідно пункту 2 статті 1 Закону № 1767 та Схеми № 2054;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області встановити ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом, згідно пункту 2 статті 1 Закону № 1767 та Схеми № 2054;

- здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% з 18 березня 2020 року з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність за весь період протиправної дії відповідно до частини другої статті 13 Закону № 1767.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно встановлено пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 24% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, замість 34 % від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 27 грудня 2017 р. № 2054 особам, нагородженим ордером України або колишнього Союзу РСР встановлюється пенсія за особливі заслуги перед Україною в розмірі 23% від прожиткового мінімуму, визначено для осіб, які втратили працездатність. Стверджує, що розмір пенсії за особливі заслуги перед Україною позивачу призначено та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства та було збільшено до 24%, як особі, яка нагороджена двома орденами України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач з 18.03.2020 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років.

За період участі в антитерористичній операції на сході України позивача нагороджено орденом Данила Галицького (Указ Президента України від 5 грудня 2011 року № 1101/2011) та орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня (Указ Президента України від 27 червня 2015 року № 366/2015).

Під час нарахування пенсії за особливі заслуги перед Україною з 18 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області мені було встановлено 23% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність як особі, нагородженій одним із орденів України або колишнього Союзу РСР посилаючись на пункт 6 статті 1 Закону України від 1 червня 2000 року № 1767 Про пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - Закон № 1767), а згодом було встановлено 24% як особі, нагородженій двома орденами України або колишнього Союзу РСР. Виходячи з того, що орденом Богдана Хмельницького ПІ ступеня позивача нагороджено за участь в бойових діях під час проведення АТО 13 травня 2020 року позивач подав електронне звернення ВЕБ-13001-Ф-С-20-027047 на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області з клопотанням визначити пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом.

У письмовій відповіді Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 травня 2020 року № 3051 -3579/Ц-02/8-1300/20 за підписом заступника начальника Головного управління - начальника Управління обслуговування громадян було зазначено, що згідно з статтею 4 Закону № 3551 ветеранами війни є, зокрема, учасники бойових дій, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Перелік держав і періодів бойових дій на їх території затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 (далі - Постанова № 63), а тому підстави для визначення пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% згідно із Законом № 1767 відсутні.

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся за роз`ясненням до Пенсійного фонду України.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 30 червня 2020 року № 17917-15526/Ц-03/8-2800/20 зазначено, що за матеріалами пенсійної справи позивач брав безпосередню участь в АТО у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України. Оскільки в матеріалах пенсійної справи не зазначено, що позивача нагороджено орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня за бойові дії, пенсію за особливі заслуги перед Україною встановлено в розмірі 23% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

20 січня 2021 року позивач вдруге письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо визначення пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% як ветерану війни, нагородженого за бойові дії одним орденом надавши довідку про безпосередню участь у бойових діях та копію нагородного листа відповідно вимогам, визначеним у листі заступника директора департаменту Пенсійного фонду України № 32062-30454/Ц-03/8-2800/20 від 23 грудня 2020 року та у листі заступника Міністра соціальної політики України № 3958/0/5-20/29 від 28 грудня 2020 року. Додатково до пенсійного фонду було надано копії листів заступника директора департаменту Пенсійного фонду України № 32062-30454/Ц-03/8-2800/20 та заступника Міністра соціальної політики України № 3958/0/5-20/29.

Крім цього, як на підставу для перерахунку пенсії позивачем було надано довідку про безпосередню участь у бойових діях та копію нагородного листа, в якому підтверджена безпосередня участь у бойових діях під час АТО, зазначені конкретні заслуги, що стали підставою для порушення клопотання про відзначення позивача державною нагородою орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня позивач отримав у військовій частині НОМЕР_2 , в складі якої брав участь у бойових діях під час АТО в період з 13 квітня по 01 жовтня 2014 року.

Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 лютого 2021 року №1700-597/Ц-52/8-1300/21 повторно відмовило позивачу у перерахунку пенсії з аналогічних підстав зазначених у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21 травня 2020 року № 3051-3579/Ц-02/8-1300/20.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Статтю 1 Закону України «Про державні нагороди України» (далі - Закон №1549-ІІІ) від 16 березня 2000 року №1549-ІІІ встановлено, що державні нагороди України (далі також - державні нагороди) є вищою формою відзначення громадян за видатні заслуги у розвитку економіки, науки, культури, соціальної сфери, захисті Вітчизни, охороні конституційних прав і свобод людини, державному будівництві та громадській діяльності, за інші заслуги перед Україною.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №1549-ІІІ державними нагородами є: звання Герой України; орден; медаль; відзнака "Іменна вогнепальна зброя"; почесне звання України; Державна премія України; президентська відзнака.

Статтею 7 Закону №1549-ІІІ визначено, що в Україні встановлюються певний перелік орденів, у тому числі орден "За мужність" I, II, III ступеня - для відзначення військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та інших осіб за особисті мужність і героїзм, виявлені при рятуванні людей, матеріальних цінностей під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, у боротьбі зі злочинністю, а також в інших випадках при виконанні військового, службового, громадянського обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя.

Відповідно до вимог статті 15 Закону № 1549-ІІІ особи, нагороджені державними нагородами, користуються пільгами, передбаченими законами України.

Як встановлено з матеріалів адміністративної справи позивача нагороджено орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня згідно Указу Президента України від 27 червня 2015 року № 366/2015.

Отже, позивач має право користуватися пільгами, передбаченими законами України.

Разом з тим, встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною передбачено Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» від 1 червня 2000 року № 1767-ІІІ (далі також - Закон №1767-ІІІ), відповідно до пунктів 1 - 8 частини першої статті 1 якого, пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: Героям України, особам, нагородженим орденом Героїв Небесної Сотні, Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, особам, нагородженим орденом Леніна, орденом Слави трьох ступенів, орденом Трудової Слави трьох ступенів, чотирма і більше медалями "За відвагу", чотирма і більше орденами України та колишнього Союзу РСР, повним кавалерам ордена "За службу Родине в Вооруженных Силах СССР", особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "народний"; ветеранам війни, нагородженим за бойові дії орденом, медаллю "За відвагу" або медаллю Ушакова, незалежно від часу нагородження; видатним спортсменам - переможцям Олімпійських та Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих, чемпіонам і рекордсменам світу та Європи; космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків; народним депутатам України, депутатам колишніх Союзу РСР та Української РСР, членам Кабінету Міністрів України та Уряду колишньої Української РСР; особам, відзначеним почесним званням України, колишніх Союзу РСР та Української РСР "заслужений", почесним званням України "Мати-героїня", державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР, нагородженим одним із орденів України або колишнього Союзу РСР, Почесною грамотою Президії Верховної Ради Української РСР або Грамотою Президії Верховної Ради Української РСР, а також особам, яким до 1 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного чи республіканського значення; депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР; матерям, які народили п`ятеро і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку. Якщо у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав виховання дітей до зазначеного віку здійснювалося батьком, право на пенсію за особливі заслуги надається батьку. При цьому враховуються діти, усиновлені в установленому законом порядку.

Згідно з вимогами ст. 5 Закону №1767-ІІІ пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність:

- від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону;

- від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2 - 5 статті 1 цього Закону;

- від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.

Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 грудня 2017 року №2054 затверджено Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».

Розмір надбавки визначається у відсотках прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність. Встановлюється в наступних розмірах:

- Героям України; Героям Радянського Союзу; Героям Соціалістичної Праці; Героям Небесної Сотні; матерям, які народили 10 і більше дітей та виховали їх до шестирічного віку - 40%;

- Ветеранам війни, нагородженим у період бойових дій одним бойовим орденом, двома медалями «За відвагу» чи Ушакова; одноразовим переможцям Олімпійських, Паралімпійських ігор, Всесвітніх ігор глухих; багаторазовим чемпіонам світу; рекордсменам світу - 34%;

- Особам, відзначені державними преміями України, колишніх Союзу РСР та Української РСР; особам, нагородженим орденом України або колишнього Союзу РСР; особам, яким до 01 січня 1992 року було встановлено персональні пенсії союзного значення - 23%;

Особам, нагородженим одним орденом Трудової Слави; одним бойовим орденом не у період бойових дій; депутатам чотирьох і більше скликань міських рад міст обласного підпорядкування - 21%.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що згідно довідки №95/43 від 19.01.2021 про безпосередню участь у бойових діях в період з 13 квітня по 01 жовтня 2014 року під час АТО в складі військової частини НОМЕР_2 , зазначені конкретні заслуги, що стали підставою для порушення клопотання про відзначення державною нагородою орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня.

Більш того, суд звертає увагу відповідача і на те, що безпосередня участь позивача у бойових діях підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку позивач нагороджений одним орденом у період бойових дій, а тому має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 34%.

Крім цього, суд також звертає увагу відповідача і на те, що у разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 Закону №1767-ІІІ , встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.

Суд також відхиляє посилання відповідача на участь позивача в АТО, а не в бойових діях оскільки постанова Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994р. №63 прийнята на виконання Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», і саме на підставі цього закону і постанови Кабінету Міністрів України позивачу надано статус учасника бойових дій, а тому відмова в перерахунку пенсії з посиланням на участь позивача в антитерористичній операції, а не в бойових діях, суперечить закону.

Аналогічна правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі № 295/1129/17.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в обчисленні ОСОБА_1 пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом, згідно пункту 2 статті 1 Закону № 1767 та Схеми № 2054 підлягає до задоволення.

Щодо іншої частини позовних вимог, то суд зазначає наступне.

У даній справі, умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку надбавки до пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен перерахувати таку надбавку до пенсії. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Разом з тим, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи відсутність понесених судових витрат позивачем, такі розподілу не підлягають.

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) щодо відмови в обчисленні ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом, згідно пункту 2 статті 1 Закону № 1767 та Схеми № 2054.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) встановити ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність - як ветерану війни, нагородженому за бойові дії одним орденом, згідно пункту 2 статті 1 Закону № 1767 та Схеми № 2054.

Здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 34% з 18 березня 2020 року з урахуванням зміни прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність за весь період протиправної дії відповідно до частини другої статті 13 Закону № 1767.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський