Справа № 160/13484/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Благодійної організації «Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Люди, події, час» до Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Державне підприємство «СЕТАМ», в якій позивач просить:
2) вжити заходів, спрямованих на забезпечення схоронності пам`ятки місцевого значення, а саме: «особняк», за адресою: м. Дніпро, вул. Крутогірний узвіз, 1, шляхом припинення відчуження пам`ятки.
Разом із позовною заявою, представником Благодійної організації «Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Люди, події, час» подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:
- державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо);
- організації та/або проведення електронних торгів (аукціону) щодо зазначеного нерухомого майна до набрання законної сили рішенням у цій справі.
Мотивуючи необхідність забезпечення позову у цій справі заявник зазначає, що будівля, за адресою: узв. Крутогірний (колишня назва - вул. Рогальова), 1, м. Дніпро, є пам`яткою архітектури місцевого значення «Особняк» (далі - Пам`ятка), яку взято на державний облік згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 №158-р «Про затвердження переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області», охоронний номер 82.
Пам`ятка зберігає свій статус відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Власником Пам`ятки є АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «Приватбанк» до Управління за погодженням на відчуження Пам`ятки не зверталося.
Таким чином, заявник вважає, що відчуження адміністративно-громадського комплексу, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Крутогірний узвіз, 1, без відповідних дозволів та висновків порушує його права та ставить під загрозу збереження об`єкту культурної спадщини.
Загроза відчуження об`єкта нерухомості АТ «КБ ПриватБанк» під час вирішення даного спору фактично ставить під сумнів та унеможливлює відновлення та захист прав і інтересів позивача, як орендаря, а так само і держави, в особі Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради.
Відчуження об`єкта культурної пам`ятки без відповідного висновку Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради ставить під загрозу її існування.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи позивача та матеріали справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з ч.2 ст.151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2» від 06 червня 2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
У той же час, суд враховує, що згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Адекватність заходу до забезпеченню позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що необхідним є вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які є повністю співмірними з позовними вимогами та відповідають принципу адекватності заходу забезпечення.
Як встановлено матеріалами справи та не спростовується жодною зі сторін, між Благодійною організацією «Дніпропетровський благодійний фонд «Люди, події, час» та Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений договір оренди від 19.11.2012.
Згідно з п. 4.1. Договору, строк оренди приміщення, що орендується складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом передання-приймання, згідно п.3.3 цього Договору.
Пунктом 4.2 Договору визначено, що якщо жодна сторона в строк за 5 календарних днів до закінчення строку дії Договору не заявить про намір його розірвання, Договір автоматично пролонгується на той же строк.
Як видно з матеріалів позовної заяви, Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради листом від 24.05.2021 за №8/7-38 надано відповідь на адвокатський запит, зі змісту якої встановлено, що будівля, за адресою: узв. Крутогірний (колишня назва - вул. Рогальова), 1, м. Дніпро, є пам`яткою архітектури місцевого значення «Особняк» (далі - Пам`ятка), яку взято на державний облік згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 №158-р «Про затвердження переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області», охоронний номер 82. Пам`ятка зберігає свій статус відповідно до статті 1 Закону. Власником Пам`ятки є АТ КБ «ПриватБанк».
АТ КБ «Приватбанк» до Управління за погодженням на відчуження Пам`ятки не зверталося.
Відтак, заявник зазначає, що у разі проведення торгів є висока вірогідність відчуження адміністративно-громадського комплексу, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Крутогірний узвіз, 1 без відповідного дозволу, що в свою чергу порушує не лише права позивача на мирне володіння (користування) майном, а й ставить під загрозу збереження об`єкту культурної спадщини та підтримання адміністративно-громадського комплексу у належному технічному стані.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III (далі - Закон № 1805-III).
Частиною 1 Закону № 1805-III визначено, що пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Тобто, об`єкти культурної спадщини, які взято на державний облік до набрання чинності цим Законом, також є пам`ятками культурної спадщини.
Матеріали справи свідчать, що об`єкт нерухомого майна: будівлю, за адресою: узвіз Крутогірний (колишня назва - вул. Рогальова), 1, м. Дніпро взято на облік як пам`ятку культурної спадщини у 1996 році. Відтак, вказана будівля є пам`яткою місцевого значення.
За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 17 Закону № 1805-III визначено, що пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом.
Згідно положень ст.18 Закону № 1805-III, об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.
Особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, за винятком наймача державної або комунальної квартири (будинку), забороняється передавати цю пам`ятку у володіння, користування чи управління іншій особі без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.
Пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця (ст. 22 Закону № 1805-III).
Власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору (ст. 24 Закону № 1805-III).
Як вже встановлено судом, АТ КБ «Приватбанк», як власник будівлі, за адресою: узв. Крутогірний (колишня назва - вул. Рогальова), 1, м. Дніпро, до Управління за погодженням на відчуження Пам`ятки не зверталося.
Суд наголошує, що Конституцією України та Законами України кожному гарантоване право щодо вільного володіння та використання свого майна на власний розсуд. Крім того, нормативно-правовими актами також встановлено, що неможливо допущення звуження встановлених законом прав та охоронюваних законом інтересів.
З матеріалів позовної заяви видно, що дії АТ КБ «Приватбанк» щодо будівлі за адресою: узв. Крутогірний (колишня назва - вул. Рогальова), 1, м. Дніпро направлені виключно на реалізацію такого нерухомого майна, втім, на думку суду, вказані дії суперечать встановленому законом порядку реалізації такого майна, з огляду на відсутність погодження відповідного органу охорони культурної спадщини на реалізацію зазначеної Пам`ятки.
Окремо, суд звертає увагу, що в означеній справі не поставлено на вирішення питання щодо майнових прав учасників справи, не ставиться під сумнів наявність речових прав на майно (права власності осіб), що свідчить про відсутність спору про право.
Водночас, позивач зазначає про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не використавши свої владні управлінські функції, допустив бездіяльність, яка має вплив на права, свободи та інтереси заявника.
Таким чином, заявником належним чином обґрунтовано, що до ухвалення рішення в даній справі наразі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, з метою захисту яких він звернувся до суду, і для поновлення таких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Оскільки правомірність бездіяльності відповідача підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи той факт, що подання позовної заяви не зупиняє реалізацію майна, яке на праві користування (оренди) належить заявнику, існує вірогідність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по справі.
Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що, в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка дія чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Слід також зазначити, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 наведено правову позицію про те, що судове рішення у разі задоволення якого не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
При обранні способу забезпечення позову суд враховує вимоги ч.2 ст.151 КАС України, відповідно до якої суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Зважаючи на викладене у сукупності, а також те, що правомірність бездіяльності відповідача буде встановлюватися судом в межах даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що виконання останнього до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, створює очевидну небезпеку істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, та, відповідно, неможливість ефективного захисту (поновлення) порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
При цьому щодо вимог заявника про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на адміністративно-громадський комплекс загальною площею 5575,5 кв. м, який розташований, за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Рогальова, 1 (нова адреса - місто Дніпро, узвіз Крутогірний, 1) до набрання законної сили рішенням у цій справі, суд зазначає про їх необґрунтованість та безпідставність, з огляду на те, що у відповідності до ст. 151 КАС України накладення арешту на будь-яке майно, як захід забезпечення позову, відсутній, а тому є неможливим в порядку адміністративного судочинства.
За таких обставин, заява Благодійної організації «Дніпропетровський обласний благодійний фонд «Люди, події, час» про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню судом.
Керуючись статтями 150-154, 241 - 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
- державної реєстрації речових прав на нерухоме майно - адміністративно-громадський комплекс, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Крутогірний узвіз, 1 (колишня назва - вул. Рогальова, 1) та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни, припинення речових прав на нерухоме майно адміністративно - громадський комплекс, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Крутогірний узвіз, 1 (колишня назва - вул. Рогальова, 1) (права власності, користування (оренди, найму тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо);
- організації та/або проведення електронних торгів (аукціону) щодо адміністративно-громадського комплексу, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Крутогірний узвіз, 1 (колишня назва - вул. Рогальова, 1) до набрання законної сили рішенням по цій справі.
Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Повний текст ухвали суду складений 16.08.2021.

Суддя О.В. Царікова