Справа № 200/8647/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р. Справа№200/8647/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

18 вересня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, Селидовське ОУ ПФУ), надісланий на адресу суду 15 вересня 2020 року, в якому позивач просила:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Селидовського ОУ ПФУ від 25 серпня 2020 року № 3353 про відмову в переводі ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Селидовське ОУ ПФУ з урахуванням висновків суду у справі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2020 року № 3353 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

22 вересня 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 25 серпня 2020 року відповідач рішення № 3353, яким відмовив їй в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач доводить, що пенсія померлого годувальника була її постійним і основним джерелом існування, а тому вона має право на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Рішення відповідача вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно пошурує її право на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Правомірність свого рішення обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 претендувала на переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, однак вона не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

На цій підставі відповідач просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 30 серпня 1991 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в її паспорті.

Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18 липня 1981 року, що встановлено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 18 липня 1981 року.

Як отримувачі пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на обліку в Селидовському ОУ ПФУ.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 23 січня 2017 року.

Згідно з довідкою, виданою об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Вітязь м. Українськ» 20 серпня 2020 року за № 8, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 по день його смерті; вели спільне господарство; дохід чоловіка був основним джерелом доходу сім`ї.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 червня 2020 року у справі № 242/2595/20 (провадження № 2-о/242/263/20) встановлений факт втрати ОСОБА_1 постійного і основного джерела засобів до існування після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Селидовського міського суду Донецької області від 30 червня 2020 року набрало законної сили 07 серпня 2020 року.

Відповідач - Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 41247274) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) внесений відповідний запис. Відповідач перебуває в стані припинення. На час розгляду справи державна реєстрація припинення відповідача як юридичної особи не проведена.

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Селидовського ОУ ПФУ з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з заявою від 25 серпня 2020 року, зареєстрованою за № 3353, надала такі документи: заяву від 25 серпня 2020 року № 3353 про переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, копії: паспорту, ІНН, свідоцтва про смерть, трудової книжки померлого годувальника, диплому, військового квитка, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб; довідку про сумісне проживання, рішення суду від 30 червня 2020 року № 242/2595/20.

25 серпня 2020 року в. о. начальника Селидовського ОУ ПФУ Сафронова О.М., за участю начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Кравцової Н.С. та головних спеціалістів Квітковської О.І. та Бородуліної С.С., начальника юридичного відділу Козлової О.Л., розглянула заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2020 року № 3353 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст. 36 Закону № 1058 та прийняла рішення № 3353 «Про відмову в переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника».

Своє рішення пенсійний орган обґрунтував таким.

Для переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 надала заяву від 25 серпня 2020 року № 3353, паспорт, картку фізичної особи-платника податків, свідоцтво про смерть, трудову книжку померлого годувальника, диплом, військовий квиток, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, довідку про спільне проживання, рішення суду від 30 червня 2020 року у справі № 242/2595/20.

Покликаючись на положення ч. ч. 1-2 ст. 36 Закону № 1058, пенсійний орган зазначив, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідним йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема дружина (чоловік), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Пенсійний орган вирішив відмовити ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону № 1058, оскільки ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку - 60 років.

Заявниці роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 1058 діяв у редакції від 01 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Правовідносини, пов`язані з призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника в солідарній системі, регламентує розділ V Закону № 1058.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначає ст. 36 Закону № 1058.

Відповідно ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Суд встановив, що пенсійний орган відмовив позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на тій підставі, що позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

За приписами статті 10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особа, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як вже було зазначено судом, ст. 36 Закону № 1058 передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1058 до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, необхідною умовою для призначення пенсії чоловіку (дружині) померлого у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Докази, які б свідчили, що позивачу встановлена інвалідність, суду не надані.

На день смерті ОСОБА_2 , тобто станом на 14 січня 2017 року, вік позивача становив повних 52 роки.

Отже, позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058, а тому не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника і не набула права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, навіть за умови втрати джерела засобів до існування.

Верховний Суд України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 565/235/15-а навів такий висновок:

«Законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею.

Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм до досягнення передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV віку пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії».

Застосувавши до спірних правовідносин наведені вище правові норми з урахуванням правового висновку Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що Селидовське ОУ ПФУ правомірно відмовило ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки на день смерті свого чоловіка позивач не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058.

Аргументи позивача, які ґрунтуються на положеннях абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 суд не приймає, оскільки норма права, закріплена в абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 має застосовуватися у системному зв`язку з нормами ч. 2 ст. 36 Закону № 1058, які визначають непрацездатність членів сім`ї померлого годувальника, яка є однієї з умов для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З огляду на те, що відповідач довів правомірність свого рішення та його відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, вимоги позивача про визнання протиправним рішення Селидовського ОУ ПФУ від 25 серпня 2020 року № 3353 «Про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника» не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині скасування рішення відповідача та зобов`язання його повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 серпня 2020 року № 3353 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 36 Закону № 1058 мають похідний характер від вимоги про визнання протиправним рішення Селидовського ОУ ПФУ від 25 серпня 2020 року № 3353, а тому також не підлягають задоволенню.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача по сплаті судового збору на її користь присудженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 41247274, місцезнаходження: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 16 серпня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко