Справа № 160/11275/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 09.07.2021 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:
- визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.06.2021 № 4446 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу наступні періоди роботи:
-- з 20.05.1997 по 31.03.1998 у цеху розливу мінеральної води Українсько-Американського сумісного підприємства ТОВ «Инфра-Сервис Имискс»;
-- з 01.09.1998 по 30.04.2003 у приватного підприємця ОСОБА_2 ;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після досягнення пенсійного віку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
2. Ухвалою суду від 14.07.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази, встановлено строк для подання відзиву та доказів.
3. 28.07.2021 від позивача надані належним чином засвідчені докази.
4. 10.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказом його направлення позивачу, надано витребувані судом докази.
5. Оскільки позивач мав достатній стаж роботи та досяг пенсійного віку, тому звернувся із відповідною заявою за призначенням пенсії та надав документи, які підтверджують трудову діяльність.
6. Відповідачем відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 03.06.2021 № 4446, оскільки недостатньо страхового стажу для призначення пенсії за віком.
7. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998, оскільки записи внесено з порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» (підставу запису про прийняття на роботу дописано іншим чорнилом).
8. Крім того, на скільки відомо позивачу, період роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 враховано лише з 01.05.2003 по 30.09.2004.
9. Позивач звертає увагу, що працівник не може відповідати за оформлення трудових договорів роботодавцями, правильність ведення та заповнення його трудової книжки.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
10. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що за матеріалами відмовної пенсійної справи загальний страховий стаж позивача складає 25 років 04 місяці 23 дні.
11. З 20.05.1997 по 31.03.1998 (запис 14, 15) позивач працював в цеху розливу мінеральної види машиністом, звільнена по статті 38 КЗоТ України - підстава запису прийняття (запис 14) дописано іншим чорнилом.
12. ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії надала до Головного управління архівну довідку Кам`янської міської ради архівного управління від 11.05.2021 № Є-653/03-09, в якій зазначено, що надати архівну довідку за період роботи в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» немає можливості. Документи даного підприємства на дострокове зберігання до архівного управління Кам`янської міської ради не надходили.
13. Враховуючи вищевикладене, підстав для зарахування періоду роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 до загального трудового стажу позивача у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області немає.
14. Щодо періоду роботи з 01.09.1998 по 30.04.2003 у приватного підприємця ОСОБА_2 , то як вбачається з реєстру застрахованих осіб сплата страхових внесків наявна лише з 01.03.2004 по 31.03.2004.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
15. 27.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась із заявою про призначення пенсії за віком.
16. Рішенням від 03.06.2021 № 4446 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зазначено:
- дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України: 27.05.2021;
- для призначення пенсії надані наступні скан-копії оригіналів документів: заява від 27.05.2021 № 4446; паспорт та ідентифікаційний код; трудова книжка; свідоцтво про народження дітей; документи про стаж, що визначені «Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній»;
- вік заявниці: 60 років;
- страховий стаж особи становить 25 років 4 місяці 23 дні;
- результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не враховано період з 20.05.1997 по 31.03.1998, оскільки підставу запису про прийняття (запис 14) дописано іншим чорнилом, що не відповідає «Інструкції про порядок ведення трудових книжок»;
- дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату: 18.05.2024.
18. Із зазначеного позивачем у позові періоду роботи у приватного підприємця з 01.09.1998 по 30.09.2004, до стажу для розрахунку права на пенсії відповідачем враховано період з 01.03.2004 по 31.03.2004 (1 місяць), що визначено у формі РС-право.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
19. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
20. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
21. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
22. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
23. Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
24. Відповідно до приписів статті 20 Закону № 1058-ІV:
- страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі;
- обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески;
- якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом;
- страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
25. Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
26. Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
27. За правилами статті 44 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин):
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально;
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
28. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).
29. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).
30. Відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії може подаватись:
- представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
31. Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
32. Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено:
- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи;
- рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
33. Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
34. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
щодо підтвердження періодів роботи
35. Згідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
36. Відповідно до пункту першого «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
37. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
38. Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
39. Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
щодо оформлення записів у трудовій книжці
40. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (у редакції, дійсній на час спірних правовідносин) в якій, зокрема, зазначено:
- пункт 1.1: трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню;
- пункт 2.3: записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону;
- пункт 2.4: усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення;
- пункт 2.6: у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу;
- пункт 2.26: записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону;
- пункт 4.1: у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;
- пункт 7.2: бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок. По закінченні кожного місяця особа, яка відповідає за ведення трудових книжок, подає бухгалтерії звіт про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них і про суми, що одержані за заповнені трудові книжки і вкладиші до них, з додатком прибуткового ордеру каси підприємства.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
41. Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною першою статті 46 Конституції України.
щодо визначення права позивача на зарахування періодів роботи та зобов`язання вчинити певні дії
(з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс»)
42. Згідно із трудовою книжкою позивач у період з 20.05.1997 по 31.03.1998 працював у цеху з розливу мінеральної води машиністом видувних машин в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфа-Сервіс Імпекс».
43. Відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998, оскільки підставу запису про прийняття (запис 14) дописано іншим чорнилом, що не відповідає «Інструкції про порядок ведення трудових книжок».
44. Суд звертає увагу, що позивачем було надано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про що відповідачем не заперечується, лист Архівного управління Кам`янської міської ради від 11.05.2021 № Є-653/03-09, в якому зазначено про неможливість надати архівну довідку про підтвердження наявного трудового стажу за період роботи в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс», документи даного підприємства на дострокове зберігання до архівного управління Кам`янської міської ради не надходили.
45. Отже, позивачем вчинено усі можливі дії та подано усі наявні документи з метою зарахування періоду роботи в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс», а відсутність додаткових документів, на підставі яких можливе підтвердження періоду роботи позивача не може спростовувати наявність у позивача зазначеного стажу.
46. Суд звертає увагу, що відповідач не зарахував зазначений період роботи пославшись лише на формальні неточності у записах трудової книжки, а саме: підставу запису про прийняття (запис 14) дописано іншим чорнилом.
47. Суд наголошує на тому, що позивач не може і не повинен нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, де працював позивач.
48. Відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58 бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок
49. Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
50. З урахуванням викладеного, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи чіткості даних, що зазначені у його трудовій книжці.
51. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
52. Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
53. Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист.
55. Також, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
56. З урахуванням вище викладеного, суд наголошує на тому, що трудова книжка позивача містить відомості щодо періоду роботи позивача з 20.05.1997 по 31.03.1998, а зазначення підстави запису про прийняття (запис 14) іншим чорнилом, не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи.
(у приватного підприємця ОСОБА_2 )
57. Позивач у позовній заяві зазначає, що у період з 01.09.1998 по 30.09.2004 працював продавцем у приватного підприємця ОСОБА_2 , та наскільки відомо позивачу, з періоду роботи у приватного підприємця з 01.09.1998 по 30.09.2004, відповідачем враховано лишене період з 01.05.2003 по 30.09.2004.
58. Судом встановлено, що відповідач із зазначеного у позові періоду роботи у приватного підприємця з 01.09.1998 по 30.09.2004, до стажу для розрахунку права на пенсії врахував період з 01.03.2004 по 31.03.2004 (1 місяць).
59. Надаючи оцінку доводам сторін щодо врахування у страж для розрахунку пенсії періоду роботи позивача у приватного підприємця ОСОБА_2 суд зазначає, що трудова книжка позивача містить запис про перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 30.09.2004 на підставі трудового договору від 08.05.2003 № 2 (записи 16, 17).
60. Інших записів про перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 трудова книжка позивача не містить.
61. До матеріалів справи позивачем не надано інших доказів, які б підтверджували його перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 у період з 01.09.1998 по 30.04.2003.
62. Суд зазначає, що встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.
63. Питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.
64. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.06.2020 у справі № 347/576/18.
65. Крім того, частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
66. Оскільки, матеріалами справи не підтверджено перебування позивача у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 у період з 01.09.1998 по 30.04.2003, суд не може визначити право позивача на зарахування такого періоду до страхового.
67. При цьому, з відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачем не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004, у зв`язку із несплатою приватним підприємцем ОСОБА_2 страхових внесків в спірний період роботи повністю.
68. Позивач вважає такі періоди зарахованими та спір щодо них не заявляє.
69. Виходячи із принципу офіційного з`ясування обставин справи, виконуючи завдання адміністративного судочинства, у тому числі щодо ефективного судового захисту у справах щодо соціальних прав, суд розглядає питання правомірності неврахування відповідачем при розрахунку стажу періоду роботи позивача у приватного підприємця, зазначеного у трудовій книжці.
70. Відповідач зазначає, що сплата страхових внесків у період роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 наявна лише з 01.03.2004 по 31.03.2004.
71. Незарахування періодів роботи з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004 до страхового стажу вбачається з розрахунку стажу, наданого відповідачем до матеріалів справи.
72. Суд звертає увагу, що до набрання чинності Законом № 1058-ІV з 01.01.2004, який запровадив поняття страхового стажу, стаж вважався трудовим.
73. Трудовий стаж - періоди роботи до 01.01.2004 і саме його підтвердженням слугують записи в трудовій книжці.
74. До страхового стажу, відповідно до норм Закону № 1058-ІV, зараховуються лише періоди за які було сплачено страхові внески.
75. Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
76. Тобто, трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства.
77. Таким чином, позивач має право на зарахування періоду роботи у приватного підприємця ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, який підтверджується записами у трудовій книжці.
78. Щодо зарахування страхового стажу починаючи з 01.01.2004, з урахуванням сплати страхових внесків, суд зазначає наступне.
79. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
80. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за періоди з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004 не є підставою для позбавлення позивача на зарахування таких періодів до страхового стажу.
81. Внаслідок невиконання приватним підприємцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України або відсутності відомостей про сплату таких внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
83. Право позивача на зарахуванням періоду з 01.03.2004 по 31.03.2004, як робота у приватного підприємця ОСОБА_2 не може ставитись під сумнів, оскільки зазначений період вже зарахований відповідачем, не є спірним, і повинен враховуватись для обрахунку пенсії. Підстави для незарахування такого стажу у відповідача були відсутні, вказаний період відповідачем не було виключено із страхового стажу.
84. З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що незарахуванням до загального страхового стажу періоду роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» та періоду перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004 відповідачем порушено права та інтереси позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
85. Належить зазначити, що бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, тобто не здійснення/не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, тоді як дією є сукупність вчинків кого-небудь, здійснення особою певних функцій/обов`язків у межах наданих повноважень, тощо.
86. Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
87. За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
88. Суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту порушеного права на соціальне забезпечення позивача, та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» та періоди перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004.
89. На захист порушеного права позивача, суд зобов`язує відповідача зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» та періоди перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004.
щодо скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії
90. Судом встановлено, що відповідачем передчасно здійснено висновок про відсутність страхового стажу у позивача та відмовлено у призначенні пенсії за віком.
91. Визнавши протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998, з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004 до загального страхового стажу та зобов`язавши відповідача зарахувати зазначені періоди до загального страхового стажу, суд зазначає, що такі дії можуть вплинути на право позивача щодо призначення пенсії, оскільки зарахування таких періодів призведе до збільшення страхового стажу.
92. З урахуванням викладеного, суд визнає протиправним та скасовує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.06.2021 № 4446, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 27.05.2021.
93. При цьому, суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.
94. З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2021 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
95. При цьому, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки вказані вимоги є передчасними та заявленими на майбутнє.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
96. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із присудженням на користь позивача понесених судових витрат на сплату судового збору за подання позову немайнового характеру.
щодо витрат на правничу допомогу
99. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
100. Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
101. У статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
102. Витрати на професійну правничу допомогу визначені у статті 134 КАС України.
103. Зокрема, зазначеною статтею встановлено:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша);
- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга);
- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя);
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
104. Таким чином, стаття 134 КАС України встановлює витрати на професійну правничу допомогу, яка надана саме адвокатом.
105. До матеріалів справи надано договір про надання юридичних послуг від 06.05.2021 № К-566, який укладено між ТОВ «Дніпропетровський центр правової допомоги населенню» та ОСОБА_1 з метою надання юридичних послуг.
107. Найменування послуг: проект заяви до Пенсійного фонду району; проект заяви до Головного управління Пенсійного фонду області, адміністративного позову до суду про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії; проект клопотання про витребування доказів до суду, консультація. Надані квитанції про сплату юридичних послуг.
109. Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд, -
111. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» та періоди перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004.
112. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.06.2021 № 4446 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до заяви від 27.05.2021.
113. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.05.1997 по 31.03.1998 в Українсько-американському спільному підприємстві ТОВ «Інфра-Сервіс Імпекс» та періоди перебування у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_2 з 01.05.2003 по 31.12.2003, з 01.05.2003 по 29.02.2004 та з 01.04.2004 по 30.09.2004;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2021 про призначення пенсії та прийняти рішення у встановленому порядку, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
114. В іншій частині позовних вимог - відмовити.
115. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 908 грн.
117. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба