Справа № 340/648/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 серпня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/648/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача, в порядку ст.ст.382, 383 КАС України, по справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (також - відповідач) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку пенсії з 01.01.2016, яким зменшено розмір його пенсії за вислугу років з 85 % до 70 % відповідного грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити з 01.01.2016 пенсію у розмірі з урахуванням 85 % суми грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.03.2020, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01.07.2020, визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано перерахувати та виплатити позивачу з 01.01.2016 пенсію у розмірі з урахуванням 85% суми грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії (а.с.57-60, 67).

Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020.

30.09.2020 видано виконавчий лист, а 06.07.2021 відкрито виконавче провадження (ВП № 65977181) з його примусового виконання.

Доказів завершення виконавчого провадження суду не надано.

09.08.2021 до суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява, в порядку ст.ст.382, 383 КАС України.

Розглянувши вищевказану заяву суд зазначає наступне.

Згідно ст.129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 370 КАС України визначає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України чітко зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абз.3 п.2.1 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Звертаючись до суду із даною заявою представник позивача просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного виконання рішення від 31.03.2020 в адміністративній справі №340/648/20; зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - неналежного виконання рішення від 31.03.2020 в адміністративній справі №340/648/20; зобов`язати відповідача надати до Кіровоградського окружного адміністративного суду відповідь про вжиті заходи за окремою ухвалою щодо повного виконання рішення від 31.03.2020 в адміністративній справі №340/648/20; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення від 31.03.2020 в адміністративній справі № 340/648/20, за наслідками розгляду такого звіту вирішити питання про накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області штрафу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, представник позивача звернувся до суду з вимогами щодо застосування заходів, передбачених ст.ст.382, 383 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (ч.5 ст.383 КАС України).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.10.2018 у справі №556/2081/17.

Відповідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, приписами ст. 382 та ст. 383 КАС України передбачено і різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм. Відповідно, з урахуванням наведеного, заяви, подані в порядку ст.ст.382, 383 КАС України, не можуть розглядатися та вирішуватися судом сумісно, оскільки такі види судового контролю мають розглядатися та вирішуватися останнім окремо, з ухваленням окремих судових рішень за наслідками розгляду таких заяв.

Згідно ч.2 ст.167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Слід також вказати, що зі змісту ч.ч.2-4 ст.383 КАС України вбачається, що до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду висуваються наведеними нормами певні вимоги і в разі невідповідності такої заяви цим вимогам заява підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.383 КАС України у такій заяві зазначаються документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Подана у цій справі в порядку статті 383 КАС України заява до передбаченого ч.2 ст.3 Закону "Про судовий збір" вичерпного переліку заяв за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень, вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача закріплених у ст. 5 Закону "Про судовий збір" пільг позивач не надав.

Таким чином, позивачем, в порушення вимог п.9 ч.2 ст.383 КАС України, не надано документ про сплату судового збору, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку ст.383 КАС України відображені також в постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №807/220/18, від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 №440/207/19, та погоджується з доводами проте, що приписами ст. 4 Закону №3674-VI не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку ст. 382 КАС України про зобов`язання подання суб`єктом владних повноважень звіту про виконання рішення суду.

Разом з тим, звертаючись до суду, представник позивача об`єднав у заяві вимоги як в порядку ст.382, так і в порядку ст. 383 КАС України.

Проте, суд позбавлений правової можливості здійснити повернення поданої заяви відносно частини вимог в порядку ст. 383 КАС України та виокремити в інше провадження розгляд вимог в порядку ст.382 КАС України.

Крім того, як зазначалось судом, 30.09.2020 позивачу видано виконавчий лист, а 06.07.2021 відкрито виконавче провадження (ВП № 65977181) з його примусового виконання. Заявником не надано існування на час звернення до суду постанови про завершення такого виконавчого провадження.

Таким чином, незважаючи на існування інституту судового контролю, саме виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 248, 249, 256, 294, 295, 382, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву представника позивача в порядку ст. ст. 382 та 383 КАС України по справі № 340/648/20, - повернути заявнику.

2. Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько