Справа № 480/1518/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 р. Справа № 480/1518/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, по справі № 480/1518/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської міської ради (далі по тексту - відповідач, СМР), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невирішенні питання про надання або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,1000 га, із земель житлової та громадської забудови на території АДРЕСА_1 , навпроти місцевого озера; зобов`язати на найближчій сесії розглянути клопотання у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,1000 га, із земель житлової та громадської забудови на території АДРЕСА_1 , навпроти місцевого озера, відповідно до вимог чинного законодавства України та з урахуванням висновків суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 по справі № 480/1518/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Сумської міської ради, яка полягає у несвоєчасному розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,1000 га, із земель житлової та громадської забудови на території АДРЕСА_1 , навпроти місцевого озера.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

На зазначене рішення відповідачем було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 апеляційну скаргу Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року по справі № 480/1518/21 за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії повернуто скаржнику.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 480/1518/ заяву представника позивача - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення по адміністративній справі № 480/1518/21, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської міської ради (м. Суми, пл. Незалежності, 2, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 грн. (сімсот гривень).

В іншій частині заяви - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 480/1518/21, подав апеляційну скаргу, в якій, просить суд апеляційної інстанції його скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції мав залишити заяву про розподіл судових витрат без розгляду, оскільки позивачем подану таку заяву з пропуском строку, встановленого ст. 139 КАС України (протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення).

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2021 представник позивача звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн та 908,00 грн судового збору.

Задовольняючи частково заяву представника позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат лише у розмірі 700 грн, суд першої інстанції виходив з критеріїв пропорційності, співмірності та реальності таких витрат, оскільки адміністративна справа №480/1518/21 є справою незначної складності, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим адвокатом не докладено надмірних та значних професійних зусиль та навичок для складання позовної заяви.

Відмовляючи в задоволенні вимоги представника позивача про стягнення судового збору в розмірі 908 грн, суд зауважив, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 вже вирішено питання про стягнення судового збору в розмірі 454 грн, враховуючи часткове задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову) встановлено статтею 139 КАС України.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З огляду на приписи частини третьої статті 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів. При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами другою-п`ятою статті 252 КАС України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, а також зазначено, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 2100,00 грн. Однак, в подальшому в заяві, яка надійшла до суду 14.04.2021 представник позивача уточнив суму та зазначив її у розмірі 1500 грн. До заяви також було надано договір про надання правової допомоги від 21.12.2020, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання праової допомоги від 09.04.2021, копія чеку про поповнення карткового рахунку ОСОБА_2 за надання правової допомоги від 09.04.2021 на суму 1500 грн та копія фіскального звітного чеку на на підтвердження надіслання документів міській раді.

Як зазначалось вище, рішення Сумського окружного адміністративного суду по справі №480/1518/21 було ухвалене 07.04.2021, а тому з урахуванням вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, останнім днем п`ятиденного строку, який відліковується з дня винесення судом першої інстанції рішення (07.04.2021) для подання позивачем до суду доказів на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу є 12.04.2021.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи з вказаною заявою про розподіл судових витрат, до якої додано документи, які підтверджуюють понесення та розмір таких витрат, позивач звернувся лише 14.04.2021 року, про що свідчить дата накладення електронного цифрового підпису та відбитком штемпеля вхідної кореспонденції суду, тобто через два дні після закінчення вказаного строку.

При цьому, слід зазначити, що представником позивача не наведено жодних пояснень (обставин) та не надано будь-яких доказів, на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку на подання заяви та доказів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, слід зауважити, що із доданих до заяви про розподіл судових витрат документів, а саме копій поштових квитанцій, судом апеляційної інстанції встановлено, що копію заяви про розподіл судових витрат було надіслано позивачем рекомендованим листом до Сумської міської ради 12.04.2021 (тобто в останній день п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду) (а.с 43).

Тобто, з наведеного слідує, що позивач надсилаючи відповідачу таку заяву разом з документами, які підтверджують понесення та розмір таких витрат, в останній день строку, встановленого ч.7 ст. 139 КАС України, того ж дня (12.04.2021) міг так само направити її будь-яким доступним способом (засобами поштового, електронного зв`язку) до суду або здати через канцелярію суду, однак, в порушення вказаної норми, направив вказану заяву та додані до неї документи до суду засобами електронного зв`язку лише 14.04.2021, тобто несвоєчасно.

Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує строки, протягом яких можливе звернення до суду з заявою про розподіл судових витрат. Отже, п`ятиденний строк з дня ухвалення судового рішення для подання заяви щодо розподілу судових витрат з відповідними доказами понесення таких витрат, є пресічним та не може бути продовжений або поновлений судом.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів приходить до висновку про пропуск позивачем, встановленого ч. 7 ст. 139 КАС України п`ятиденного строку для подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Слід відмітити, що відповідачем у поданих запереченнях на заяву про розподіл судових витрат зазначалось про дані обставини та про необхідність залишення вказаної заяви без розгляду, з огляду на приписи ст. 139 КАС України, однак таке посилання залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, встановивши факт подання позивачем заяви 14.04.2021, не надав при цьому жодної оцінки дотримання заявником вказаного 5-ти денного строку, встановленого ч.7 ст. 139 КАС України для подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, що призвело в подальшому до неправильного вирішення питання в частині стягнення судових витрат на професійну допомогу в розмірі 700 грн.

Отже, ухвалюючи додаткове рішення від 29 квітня 2021 року та ненадаючи оцінку факту пропуску строку звернення до суду представником позивача із заявою про розподіл судових витрат, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи вищекладене, колегія суддів дійшла висновку, що за умови відсутності будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України строку подання доказів понесених стороною судових витрат та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод, вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 по справі № 340/2449/19, яка є обов`язковою для врахування з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до заяви представника позивача в частині стягнення судових витрат на професійну допомогу в розмірі 700 грн наслідків, передбачених абз. 3 ч.7 ст. 139 КАС України - залишення заяви представника позивача без розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року у справі № 480/1518/21 в частині стягнення судових витрат на професійну допомогу в розмірі 700 грн підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про залишення заяви представника позивача від 14.04.2021 про розподіл судових витрат без розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 241, 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Сумської міської ради - задовольнити.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 480/1518/21 в частині стягнення судових витрат на професійну допомогу в розмірі 700 грн - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою заяву представника позивача від 14.04.2021 про розподіл судових витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій