Справа № 640/33702/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Київ № 640/33702/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) з позовом до Конституційного Суду України (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення першого заступника керівника Секретаріату - керівника Департаменту організаційної роботи Конституційного Суду України Бірюк Лариси Іванівни, оформлене листом від 30.12.2020 №4/1-11/1-18/5299, про відмову у задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 27.12.2020;

- зобов`язати Конституційний Суд України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 27.12.2020 і за наслідками його розгляду надати ОСОБА_1 електронну (скановану) копію протоколу спеціалізованого пленарного засідання Конституційного Суду України 14.05.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до положень статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI він має право на отримання наведеної вище інформації як такої, що є публічною. Водночас, як зазначає позивач, відповідачем протиправно, що стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що розпорядженням Голови Конституційного Суду України від 02 лютого 2017 року № 10/1/2017-ОД затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Конституційному Суді України. До вказаного Переліку віднесено, зокрема, «зафіксовані технічними засобами відомості спеціальних засідань Конституційного Суду України з розгляду питань, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини другої статті 39 Закону України «Конституційний Суд України», засідань сенатів Конституційного Суду України, Великої Палати Конституційного Суду України з розгляду питань щодо відкриття конституційного провадження у справі, про відвід (самовідвід) судді Конституційного Суду України, про відмову у припиненні розгляду конституційної скарги, про розгляд справи в закритому пленарному засіданні».

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що запитувана позивачем інформація належить до відомостей, що становлять службову інформацію відповідно до статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки протоколи спеціальних пленарних засідань Конституційного Суду України пов`язані з процесом прийняття рішень Конституційним Судом України і передують прийняттю таких рішень.

Ця ж інформація є інформацією з обмеженим доступом згідно зі статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», її обмеження здійснено для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Враховуючи викладене, за позицією відповідача правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач скористався правом надати відповідь на відзив, у якій наголосив на тому, що не може бути відмовлено у доступі до інформації лише через те, що відповідний вид інформації включено до переліку відомостей, що становлять службову інформацію. Вказав на те, що відповідач застосував обмеження у доступі до публічної інформації за відсутності сукупності умов, передбачених у статті 6 цього закону, необхідних для обмеження доступу до запитуваної інформації.

Позивач звернув увагу суду на те, що відзив на позовну заяву підписано особою, яка не має на це права, а тому має бути залишений судом без розгляду.

Оцінюючи доводи позивача щодо наявності підстав для повернення відзиву на позовну заяву без розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою та третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII (далі - Закон № 1401-VIII), яким Конституцію України доповнено статтею 131-2, у якій передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів і референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Цим ж законом розділ XV «Перехідні положення» Конституції України було доповнено пунктом 16-1, у підпункті 11 якого визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 57 КАС України у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

З аналізу положень статті 131-2 у взаємозв`язку з пунктом 16-1 розділ XV «Перехідні положення» Конституції України випливає, що з 01 січня 2020 року представництво інтересів органів державної влади в адміністративному процесі здійснюється адвокатом.

Винятком з цього правила є окремі категорії справ, зокрема справи, які в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справами незначної складності.

Визначення справи незначної складності міститься в пункті 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього кодексу справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію є, справою незначної складності.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Предметом цієї справи є рішення першого заступника керівника Секретаріату - керівника Департаменту організаційної роботи Конституційного Суду України Бірюк Лариси Іванівни, оформлене листом від 30.12.2020 №4/1-11/1-18/5299, про відмову у задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 27.12.2020.

Отже, ця справа в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності. З урахуванням викладеного, представництво інтересів Конституційного Суду України у ній може здійснюватися або адвокатом, або іншою фізичною особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Як установлено судом, до відзиву на позовну заяву відповідачем було додано копію довіреності, якою підтверджуються повноваження Гребінника Ю.Л. представляти та/або захищати права та інтереси Конституційного Суду України в судах України, для чого йому надано право підписувати та/або подавати відзиви.

Отже, представником відповідача надано належні докази на підтвердження повноважень щодо вчинення дій, а саме щодо права подання (підписання) відзиву на позовну заяву, а тому підстави для неприйняття судом відзиву на позов відсутні.

Також у відповіді на відзив позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо:

1) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

3) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

4) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію.

Суд зазначає, що предметом даної справи є оскарження дій суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію, що відповідає пункту 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, що в свою чергу виключає розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зазначаючи про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, позивач у клопотанні не зазначив, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання.

Враховуючи, що будь-яких вагомих підстав для розгляду справи у судовому засіданні представник позивача не зазначив, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Конституційного Суду України із запитом на інформацію, у якому просив надати електронну (скановану) копію протоколу спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України 14 травня 2019 року (складеного відповідно до пункту 7 § 27 Регламенту Конституційного Суду України, затвердженого постановою Конституційного Суду України від 22 лютого 2018 року №1-пс/2018).

Листом від 30.12.2020 №4/1-11/1-18/5299 Конституційний Суд України повідомив позивача, що відповідно до частин другої та шостої статті 39 Закону України «Про Конституційний Суд України» виключно на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюються:

1) обрання Голови Суду, заступника Голови Суду;

2) складання новопризначеними Суддями присяги;

3) ухвалення рішення про надання згоди на затримання або утримування під вартою чи арештом Судді;

4) винесення попередження Судді про необхідність усунення обставин, що свідчать про порушення ним вимог щодо несумісності;

5) ухвалення рішення про звільнення Судді з посади відповідно до статті 21 цього Закону;

6) ухвалення Регламенту;

7) затвердження персонального складу сенатів;

8) утворення колегій, затвердження їх персональних складів.

Порядок проведення засідань та спеціальних пленарних засідань Суду встановлюється Регламентом Конституційного Суду України.

Згідно з положеннями § 27 Регламенту Суду спеціальні пленарні засідання Суду, засідання Суду фіксуються за допомогою технічних засобів та шляхом ведення протоколів, у яких здійснюється текстове відображення аудіозапису відповідного засідання. Матеріали та протоколи спеціальних пленарних засідань Суду, засідань Суду передаються до Архіву Суду в установленому порядку.

Відповідачем зазначено, що відповідно до законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» Розпорядженням Голови Конституційного Суду України затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Конституційному Суді України (Розпорядження Голови Конституційного Суду України від 2 лютого 2017 року № 10/1/2017-ОД). До вказаного Переліку віднесено, зокрема, відомості спеціальних пленарних засідань Конституційного Суду України.

Отже, запитувана електронна копія протоколу спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України від 14 травня 2019 року не може бути надана.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у задоволенні запиту на інформацію, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений у Законі України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом.

За змістом пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 2939-VII розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6цього Закону.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

У частині другій цієї статті встановлено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

При цьому таке обмеження можливе при дотриманні всіх указаних вимог. Відповідність одному із зазначених критеріїв не відносить інформацію до службової. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих у частині другій статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» трьох вимог означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відмова в задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, наведених у пунктах 1-3 частини другої статті 6 цього Закону.

За приписами частини сьомої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню в доступі підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Запитувані позивачем сканкопії заяв про самовідводи членів ВККС у розумінні наведеної норми є документом (носієм інформації).

За змістом пункту 1 частини першої статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може належати така інформація, зокрема, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Відмовляючи в доступі до інформації з підстави того, що вона є службовою, розпорядник повинен вказати, до якої з визначених частиною першою статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» категорій належить ця інформація. Якщо інформація не належить до жодної з визначених цією нормою категорій, доступ до неї не може обмежуватись на підставі того, що вона є службовою.

Закон України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» визначає порядок організації та діяльності Конституційного Суду України, статус суддів Конституційного Суду України, підстави і порядок звернення до нього, процедуру розгляду ним справ і виконання його рішень (далі - Закон України «Про Конституційний Суд України»).

Відповідно до частин другої та шостої статті 39 Закону України «Про Конституційний Суд України» виключно на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюються:

1) обрання Голови Суду, заступника Голови Суду;

2) складання новопризначеними Суддями присяги;

3) ухвалення рішення про надання згоди на затримання або утримування під вартою чи арештом Судді;

4) винесення попередження Судді про необхідність усунення обставин, що свідчать про порушення ним вимог щодо несумісності;

5) ухвалення рішення про звільнення Судді з посади відповідно до статті 21 цього Закону;

6) ухвалення Регламенту;

7) затвердження персонального складу сенатів;

8) утворення колегій, затвердження їх персональних складів.

Згідно з положеннями § 27 Регламенту Суду спеціальні пленарні засідання Суду, засідання Суду фіксуються за допомогою технічних засобів та шляхом ведення протоколів, у яких здійснюється текстове відображення аудіозапису відповідного засідання. Матеріали та протоколи спеціальних пленарних засідань Суду, засідань Суду передаються до Архіву Суду в установленому порядку.

Розпорядженням Голови Конституційного Суду України від 02.02.2017 № 10/1/2017-ОД затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Конституційному Суді України (https://ccu.gov.ua/sites/default/files/10_1_2017.pdf). Розпорядженням Голови Конституційного СудуУкраїни від 21.07.2020 № 48/01/2020-ОД внесено зміни до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Конституційному Суді України (https://ccu.gov.ua/sites/default/files/37_1_2019.pdf).

Судом встановлено, що запитувана ОСОБА_1 інформація відповідно до поданого запиту від 27.12.2020 віднесена до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Конституційному Суді України, затвердженого Розпорядженням Голови Конституційного Суду України від 21.07.2020 № 48/01/2020-ОД із змінами.

Між тим, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.05.2018 (справа №800/591/17) висловлено позицію, що важливою ознакою документів, в яких може міститися службова інформація, є те, що вони передують, зокрема, прийняттю рішення з певного питання. Це означає, що після прийняття відповідного рішення відомості, що містяться в документах, які створювались або знаходяться у володінні розпорядника і стосуються підготовки, обговорення, розгляду та прийняття цього рішення, втрачають статус службової інформації. Тобто після прийняття рішення інформація, що була створена чи отримана для підготовки цього рішення, перестає бути службовою, хоча певна інформація може бути обмежена в доступі як конфіденційна.

Суд звертає увагу, що інформація, яка міститься у протоколі спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України від 14.05.2019, яким зафіксовані прийняті рішення, не може вважатися службовою в контексті пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки рішення на спеціальному пленарному засіданні Конституційного Суду України 14.05.2019 вже прийнято, що не заперечується відповідачем. Після прийняття відповідного рішення відомості, що містяться в документах, які створювались або знаходяться у володінні розпорядника і стосуються підготовки, обговорення, розгляду та прийняття цього рішення, втрачають статус службової інформації. Зазначений протокол спеціального пленарного засідання Конституційного Суду України від 14.05.2019 та рішення прийняте на вказаному засіданні не є внутрівідомчою службовою кореспонденцією.

Слід також зауважує, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 у справі № 800/592/17 обмеження доступу до конкретної інформації допускається у разі, якщо в розумінні пункту 1 частини першої статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» вона належить до службової та за умови застосування сукупності вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 цього Закону.

Між тим, надаючи відповідь ОСОБА_1 на його запит від 27.12.2020, Конституційний Суд України не вказав, в яких інтересах обмежується інформація, в чому полягає істотність шкоди інтересам, що захищаються шляхом обмеження доступ до інформації, а також не навів аргументів, які доводять, що суспільний інтерес в доступності даної інформації переважає шкоду, яка може бути надана захищеному інтересу.

Таким чином, відповідач, обмежуючи доступ до запитуваної позивачем інформації відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2939-VII, діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією України та цим Законом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржена відмова відповідача у задоволенні запиту на інформацію є протиправною, а тому з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Конституційний Суд України надати позивачу наведену вище запитувану інформацію відповідно до запиту від 27.12.2020.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 30.12.2020 № 96007.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника керівника Секретаріату - керівника Департаменту організаційної роботи Конституційного Суду України Бірюк Лариси Іванівни, оформлене листом від 30.12.2020 №4/1-11/1-18/5299, про відмову у задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 27.12.2020.

3. Зобов`язати Конституційний Суд України повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 27.12.2020 і за наслідками його розгляду надати ОСОБА_1 електронну (скановану) копію протоколу спеціалізованого пленарного засідання Конституційного Суду України 14.05.2019.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України (зареєстроване місцезнаходження: 01033, м.Київ, вул. Жилянська, буд. 14, ідентифікаційний код 00013534) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 12.08.2021.

Суддя Т.П. Балась