Справа № 200/759/21-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року справа №200/759/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сізонова Є.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Цирі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №200/759/21-а (суддя І інстанції Троянова О.В., повний текст складено 30.04 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції Коломієць Валерії Рудольфівни, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до заступника Міністра юстиції України з питань європейської інтеграції Коломієць Валерії Рудольфівни про визнання протиправною бездіяльності, що виявилась у відмові в наданні номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік, відповідно до його запиту на отримання публічної інформації №21/12-01 від 21.12.2020р., який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.12.2020 року за №ПІ-Т-4728, зобов`язання повторно розглянути запит на отримання публічної інформації №21/12-01 від 21.12.2020, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.12.2020 року за №ПІ-Т-4728, з урахуванням правової оцінки наданої судом у справі (а.с. 1-11).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, у вигляді відмови в наданні в повному обсязі ОСОБА_1 номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік, відповідно до його запиту на отримання публічної інформації №21/12-01 від 21.12.2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.12.2020 року за №ПІ-Т-4728. Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації №21/12-01 від 21.12.2020 року, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 21.12.2020 року за №ПІ-Т-4728, з урахуванням правової оцінки наданої судом у справі (а.с. 94-98).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачу було надано номенклатуру справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік без дотримання вимог Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України від 08.10.2019 року №3101/5, тобто без дотримання примірної форми електронної таблиці номенклатури справ структурного підрозділу, тобто не у повному обсязі. Судом не прийнято до уваги, що позивач звернувся із запитом в якому просив надати саме номенклатуру справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік. При цьому, запитувана інформація не стосувалася надання засвідченої копії номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік. Враховуючи, що відповідачем було надано інформацію, а не документ, то відсутня підстава вважати, що позивачу було надано номенклатуру справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік не у повному обсязі. Крім того, Закон України «Про доступ до публічної інформації» не зобов`язує завіряти копію документа, яка надається у відповідь на запит.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 21.12.2020 року звернувся до відповідача-2 із запитом на отримання публічної інформації №21/12-01, відповідно до якої запитуваною інформацією є номенклатура справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік (а.с. 16).

28.12.2020 року за вих. №58395/ПІ-Т-4728/9.1.3 Міністерством юстиції України супровідним листом надано відповідь позивачу щодо запитуваної інформації про надання номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік (а.с. 17)

У додаток до зазначеного листа додано номенклатуру справ на 2021 рік із зазначенням структурного підрозділу - Департамент з питань судової роботи Міністерства юстиції України та інформації щодо номенклатури справ на 2021 рік у вигляді таблиці з окремим розмежуванням на: індекс справи, заголовок справи, строк зберігання на номер статті за переліком, робочі позначки (а.с. 18-19).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 1 цього Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Статтею 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, у тому числі, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону, у тому числі, визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Строки розгляду запитів на інформацію передбачено статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно цієї статті Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації регламентовано статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з приписами якої рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач електронною поштою направив на адресу відповідача-2 запит за № 21/12-01 від 21.12.2020 року про надання номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи.

Порядок складання номенклатури і формування справ визначено у розділі IV Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 03 серпня 2015 року № 1405/5, згідно п.1 якого номенклатура справ - це обов`язковий для Міністерства систематизований перелік назв (заголовків) справ, що формуються в її діловодстві, із зазначенням строків зберігання справ.

За приписами п.3 цієї Інструкції у Міністерстві складаються номенклатури справ структурних підрозділів (додаток 29) і зведена номенклатура справ Міністерства (додаток 30).

Номенклатура справ структурного підрозділу розробляється не пізніше 15 листопада поточного року посадовою особою, відповідальною за діловодство у структурному підрозділі, на підставі документів з усіх питань його діяльності із залученням фахівців, які працюють у підрозділі.

Форма номенклатури справ структурних підрозділів визначена у додатку 29 до Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Міністерством юстиції України супровідним листом від 28.12.2020 року за вих. №58395/ПІ-Т-4728/9.1.3 надано позивачу відповідь щодо запитуваної інформації про надання номенклатури справ Департаменту з питань судової роботи на 2021 рік, до якого на 2 аркушах було додано номенклатуру справ Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України на 2021 рік, яка не містить в собі відомостей щодо посадової особи, яка її розробила, дати, необхідних погоджень, а також підпису.

З наведених додатків взагалі неможливо встановити чи в повному обсязі надана запитувана позивачем інформація.

Враховуючи встановлені у справі обставини та надану їм правову оцінку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем-2 не було надано відповіді позивачу у повному обсязі, а тому правомірно задоволено позов.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду скаржника із правовою оцінкою суду обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

Суд відзначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №200/759/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року у справі №200/759/21-а - залишити без змін.

Постанова у повному обсязі складена 10 серпня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 серпня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко