Справа № 160/15616/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача представника відповідача Крутовських С.В., Кононової О.С.,
24.11.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UA110000/2020/000332/2 від 30.10.2020.
В обґрунтування заявлених ФОП ОСОБА_1 до суду позовних вимог зазначено, що митним органом безпідставно та незаконно здійснено коригування митної вартості придбаного позивачем товару. Так, позивач стверджує, що вимоги щодо оплати товару позивачем були виконані у повному обсязі в розмірі 4032 дол. США та ідентифіковані з оцінюваною партією товару. Позивач зазначив, що відповідач не має права втручатися в порядок та строки розрахунків, визначених позивачем та перевізником у договорі. При цьому, позивач вказав, що у вартість придбаного ним товару вже були включені витрати продавця на доставку до порту завантаження товару на борт судна, що не суперечить умовам поставки FOB. ФОП ОСОБА_1 стверджує, що сплатив вартість товару з урахуванням її доставки в порт та завантаження продавцем, без укладання додаткових договорів на доставку товару до порту відправлення та завантаження з продавцем, у зв`язку з чим митним органом, на думку позивача, безпідставно та необґрунтовано зроблено припущення щодо необхідності документів із перевезення до порту завантаження та не надання їх позивачем. З урахуванням наведеного, ФОП ОСОБА_1 стверджує, що ним було надано до митного оформлення й підтвердження митної вартості імпортованого товару усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості товару, й означені документи підтверджують числові значення складових митної вартості, не містять протиріч та розбіжностей, у зв`язку з чим спірне рішення митного органу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
13.01.2021 до суду надійшла від ФОП ОСОБА_1 відповідь на відзив (вх. №2209/21), в якій останній зазначив, що викладені митним органом у відзиві на позовну заяву доводи не відповідають дійсності. Позивач наголосив, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо. Позивач вважає, що складений Дніпровською митницею Держмитслужби відзив на позовну заяву є необґрунтованим, не містить жодних пояснень, обґрунтувань та посилань на докази (в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України), які б спростовували позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
22.01.2021 до суду надійшли від представника позивача додаткові пояснення (вх. №4934/21), в яких останній зазначив, що Дніпровська митниця Держмитслужби безпідставно та необґрунтовано вказує про порушення, яких в дійсності немає, що підтверджується первинними документами, які надавалися як відповідачу при митному оформленні, так і до суду, а також, які жодним чином не впливають на формування митної вартості згідно Митного кодексу України
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець від 01.03.1999.
Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до видів економічної діяльності позивача належить, зокрема: Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах (код за КВЕД 47.26).
26.09.2012 між ФОП ОСОБА_1 та SOEX India Pvt. LTD (Індія) був укладений дистриб`юторський договір за №UAIR20120926 (далі - Договір) на поставку товарів (тютюну) AFZAL НOOKAN MOLASSES.
У відповідності до п. 1.1 Договору, Компанія (SOEX India Pvt. LTD) є виробником товару, який вказаний в інвойсі та специфікації, що зобов`язується продати, а Дистриб`ютор (позивач) зобов`язується купити та оплати товар, найменування якого, ціна та кількість вказується в інвойсах, що виставляються на кожну окрему партію товару та являються невід`ємною частиною цього договору. Загальна річна сума цього договору - 75 000 доларів США (п. 3.1 договору).
Додатковою угодою №5 від 30.09.2020 сторонами договору було змінено п. 3.1 договору в частині річної суми договору, яка була визначена у розмірі 300000, 00 доларів США, та п. 16.4 договору, а саме: продовжено строк дії договору до 31.12.2022.
Згідно із приписами пунктів 4.1 і 4.4 Договору, поставка товару здійснюється відповідно до правил INCOTERMS-2000, умови поставки, вказані у рахунку-фактурі та специфікації. Витрати стосовно послуг щодо перевезення вантажу бере на себе покупець.
Відповідно до специфікації № 9 від 19.05.2020 та рахунку-фактури (commercial invoice) №SIF/2021/031 від 11.08.2020, сторони погодили умови поставки: FOB NHAVA SHEVA
У п.6.2 Договору визначено спосіб платежу та строки оплати товару у вигляді передплати.
По факту прийому-передачі товару компанія може представити дистриб`ютору рахунок-фактуру на цей товар. Кожен рахунок-фактура має бути оплачений впродовж 30 днів після отримання дистриб`ютором рахунку-фактури (п. 6.4 Договору).
14.02.2020 SOEX India Pvt. LTD було виставлено рахунок-фактуру на попередню оплату товару (proforma invoice SOEX/1920/169) до Договору на поставку 84 ящиків товару за загальною вартістю 4032 доларів США.
12.06.2020 ФОП ОСОБА_1 здійснив електроне декларування акцизних марок на загальну суму 917,28 грн. згідно Proforma Invoice №UA030620 від 11.06.2020.
06.08.2020 позивачем на виконання п.6.2 Договору була здійснена попередня оплата 4032 дол. США на підставі вищезазначеного рахунку-фактури (proforma invoice SOEX/1920/16), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення в іноземній валюті за № 24 від 06.08.2020 на суму 4032, 00 дол. США.
Також, у відповідності до умов Договору (п. 6.4) по факту передачі товару та визначення його фактичної кількості контрагент позивача (Продавець - SOEX India Pvt. LTD) направив ФОП ОСОБА_1 (Покупець) рахунок-фактуру (commercial invoice) за №SIF/2021/031 від 11.08.2020, в якому міститься посилання на proforma invoice №SOEX/1920/169.
Як зазначає позивач, з моменту надходження товару на митну територію України транспортування та експедирування товару здійснювалося ТОВ «ФРС Лоджистікс Україна» на виконання вимог укладеного із позивачем договору №053/ФСР від 16.01.2020 та на підставі заявки №БУГ0007 від 02.10.2020.
В означеній заявці вказано, зокрема: порт завантаження товару - Nhava Shеva (India) та порт розвантаження товару - Одеса (Україна).
07.10.2020 позивачем здійснено попереднє електронне декларування (електронна митна декларація (далі - ЕМД) зареєстрована за №UA110090/2020/706549) товару (тютюн для кальяна у 84 картонних ящиках AFZAL HOOKAN MOLASSER) на загальну суму 4032,00 доларів США (114 363,24 грн.).
На підтвердження митної вартості придбаного товару позивачем надано до митного органу документи, перелік яких зазначено в гр. 44 ЕМД №UA110090/2020/706549, а саме копії: дистриб`юторського договору №UAIR20120926, додаткових угод №1-4, специфікації №9, декларації експортера, рахунку-фактури (commercial invoice) №SIF/2021/031 від 11.08.2020, декларації відповідності, прайс-листа на 19.05.2020, пакувального листа, сертифікату походження та відповідності, коносаменту №GNSAODSH2001813 від 03.09.2020, платіжного доручення в іноземній валюті від 06.08.2020 на суму 4032 доларів США.
Митна вартість означеного товару заявлена декларантом за ціною договору (основний метод відповідно до ст. 58 Митного кодексу України).
Як стверджує відповідач, за результатами перевірки документів та відомостей, доданих митної декларації, з урахуванням положень ст. 337 Митного кодексу України, митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:
1. Прайс-лист компанії SOEX INDIA PVT.LTD, наданий декларантом, має суб`єктивний характер (містить цінову інформацію виключно щодо товарів, зазначених у інвойсі від 11.08.2020 № SIF/2021/031).
2. Декларантом надано договір транспортно-експедиторського обслуговування від 16.01.2020 №053/ФСР, рахунок від 02.10.2020 №1021, довідку на транспортування від 05.10.2020 №1280. Наданий рахунок від 02.10.2020 №1021 містить посилання на замовлення №БУГ0007 від 02.10.2020. Вказаний документ до митного оформлення не надано.
3. У наданому до митного оформлення платіжному дорученні від 06.08.2020 №24JBKLK8 зазначені реквізити сторін, які не відповідають погодженим зовнішньоекономічним контрактом.
4. Листом SOEX INDIA PVT.LTD зазначається про технічну помилку в назвах товару, наведених в документах на поставку. При цьому, комерційні документи з вірними відомостями не надано.
5. Платіжне доручення в іноземній валюті від 06.08.2020 на суму 4032, 00 дол. США, яке у графі «Призначення платежу» містить посилання виключно на зовнішньоекономічний контракт від 26.09.2012 №UAIR20120926. Bpaxовуючи відомості щодо загальної вартості контракту згідно п.3.1 контракту, надане платіжне доручення не може бути ідентифіковане з оцінюваною партією товару. Положеннями контракту передбачено оплата товару на підставі рахунку-фактури. Так, пунктом 6.4 контракту передбачено, що рахунок-фактура має бути оплачений протягом 30 днів після отримання дистриб`ютором рахунку-фактури. Дата перерахування коштів за платіжним дорученням від 06.08.2020 не кореспондується з датою складання інвойсу від 11.08.2020 №SIF/2021/031. Надані до митного оформлення заявка на транспортування та експедирування вантажів від 02.10.2020 №БУГ0007, рахунок ТОВ «ФСР Лоджистікс Україна» від 02.10.2020 №1021 містять посилання на договір від 16.01.2020 №Ф053. При цьому, до митного оформлення у якості документа, на підставі якого здійснювалося транспортно-експедиційне обслуговування товару надано договір від 16.01.2020 №053/ФСР, укладений між ТОВ «ФСР Лоджистікс Україна» та ФОП ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, відповідачем запропоновано декларанту в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, протягом 10 календарних днів надати (за наявності) до митного органу такі додаткові документи:
- документи, що містять відомості про вартість транспортування (заявка);-якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- прайс-листи виробника товару;
-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- копія митної декларації країни відправлення.
Декларантом направлено відповідачу копії наступних додаткових документів: платіжне доручення в іноземній валюті від 06.08.2020, прибуткові накладні на тютюн для кальяну, прайс-лист від 19.05.2020.
При цьому, у повідомленні №30/10-20-10 від 30.10.2020 декларантом проінформовано митницю, що інші додаткові документи протягом терміну, зазначеному у ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, надаватися не будуть.
За результатами дослідження отриманих документів, митним органом встановлено, що декларантом надано прайс-лист від 19.05.2020, відповідно до якого ціна на товар складає 0,4 дол/кг на комерційних умовах поставки FOB - NHAVA SHEVA.
З огляду на викладене, відповідач стверджує, що на момент проведення митного оформлення спірного товару у митниці наявні два прайс-листа з однаковими реквізитами та різними відомостями в частині умов поставки, на яких сформована ціна товару.
Також, митний орган у відзиві на позовну заяву наголосив, що за умовами контракту (п. 4.5) Компанія зобов`язана передати з вантажем акт прийому-передачі щодо надання послуг з перевезення, однак вказаний документ до митного оформлення не надано.
Таким чином, за результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про визначення митної вартості товарів №UA110000/2020/000332/2 від 30.10.2020, за яким відкориговано митну вартість товару, заявленого до розмитнення за вищезазначеною ЕМД, та визначено її за резервним методом - на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
В графі 33 означеного рішення зазначено, що зміст цієї графи з технічних причин направлено окремим повідомленням.
Як стверджує у відзиві на позовну заяву відповідач, підставою для прийняття митним органом оскарженого рішення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товари.
При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин у митниці була наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів для товарів та за обсягами партії поставки з максимально наближеним часом, а саме: на рівні 12,2641 дол. США/кг для товару (джерело цінової інформації - ЕМД №UA100100/2020/577471 від 07.09.2020).
Враховуючи вищезазначену інформацію, митна вартість товару була визначена відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості (2-ґ) - резервним методом згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.
Надалі, як стверджує позивач, ним було подано до митного органу додаткові документи, а саме: копію заявки на транспортування та експедирування №БУГ007 від 02.10.2020, копію митної декларації країни відправлення від 18.08.2020.
03.11.2020 позивач скористався правом на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, й задекларував придбані товари за ЕМД №UA110090/2020/707085.
Вважаючи вищезазначене рішення про коригування митної вартості товару протиправним, ФОП ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України - документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України).
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України - у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України - метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Стосовно розбіжностей та зауважень митного органу, на які відповідач спирається в оскаржуваних картці відмови та рішенні суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як слідує зі змісту оскарженого рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів.
Разом з тим, з доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Стосовно посилань митниці на те, що у платіжному дорученні в іноземній валюті від 06.08.2020 на суму 4032 доларів США в графі «призначення платежу» наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний контракт №UAIR20120926 від 26.09.2012, що, як наслідок, унеможливлює ідентифікацію оплати товару з оцінюваною партією товару й з урахуванням того, що дати платіжного доручення (06.08.2020) не кореспондуються із датою складання інвойсу №SIF/2021/031 (11.08.2020), слід зазначити таке.
У відповідності до умов Договору (зокрема, п. 6.2 і п. 6.4), спосіб платежу та строки оплати: передплата. По факту прийому-передачі товару компанія може представити дистриб`ютору рахунок-фактуру на цей товар. Кожен рахунок-фактура має бути оплачений впродовж 30 днів після отримання дистриб`ютором рахунку-фактури.
Як слідує із наявних у матеріалах справи документів, 14.02.2020 контрагент позивача (SOEX India Pvt. LTD) виставив позивачу рахунок-фактуру на попередню оплату товару за Договором (зокрема, proforma invoice SOEX/1920/169) у вигляді 84 ящиків товару, за загальною вартістю 4032 доларів США.
З урахуванням наведеного позивач, керуючись п. 6.2 Договору, 06.08.2020 здійснив попередню оплату товару на відповідну суму на підставі вищезазначеного рахунку-фактури (proforma invoice SOEX/1920/169) й надалі контрагентом позивача у відповідності до п. 6.4 Договору по факту передачі товару та визначення його фактичної кількості направлено Покупцю рахунок-фактуру (commercial invoice) за №SIF/2021/031 від 11.08.2020, в якому, зокрема, наявне посилання на proforma invoice SOEX/1920/169.
Враховуючи викладене, фактичні обставини справи свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 та його контрагент - продавець в частині оплати товару та формування рахунків-фактур діяли в межах умов укладеного між ними договору й додаткове складання рахунку-фактури (commercial invoice) за №SIF/2021/031 від 11.08.2020 здійснено з метою підтвердження відсутності розбіжності між проведеною позивачем оплатою за товар та фактичним обсягом отриманого позивачем товару.
Наведене спростовує доводи митного органу про невідповідність дати проведення оплати товару умовам Договору, в порівнянні з датами виставлених контрагентом позивача рахунками-фактурами.
Окрім цього, слід зауважити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.
Означену правову позицію підтримує Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 по справі № 804/4680/16, в якій також зазначено, що відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Зауваження митного органу щодо не надання до митного оформлення документа щодо проведення оплати позивачем наданих ТОВ «ФРС Лоджистікс Україна» послуг ТЕО за договором №Ф053 від 16.01.2020, заявкою №БУГ0007 від 02.10.2020 та рахунку №1021 від 02.10.2020, слід зазначити, що в означених заявці та рахунку містилися усі належні відомості щодо специфіки наданих послуг та її вартості у співвідношенні до умов поставки товару (FOB, INCOTERMS-2000).
Одночасно з цим, суд зауважує, що на момент виникнення спірних правовідносин розрахунок за отримані позивачем послуги із ТОВ «ФРС Лоджистікс Україна» не були проведені й здійснені 04.11.2020 згідно з платіжним дорученням №5481.
Водночас, наведені обставини жодним чином не вплинули й не могли вплинути на числове визначення митної вартості спірної партії товару, у зв`язку з чим зауваження митниці в наведеному контексті суд вважає недоречними.
Стосовно посилань митниці щодо не надання декларантом визначеного у п.4.5 Договору акта прийому-передачі, який мав бути складений та переданий продавцем разом з вантажем, враховуючи на відстань (46 км) між місцем розташування виробника (Mumbai India) та місцем відправлення товару (NHAVA SHEVA), суд вважає такі доводи неприйнятними, з урахуванням такого.
У відповідності до положень п. 4.1 і п. 4.4 Договору, поставка товару здійснюється відповідно до правил INCOТERMS-2000, умови поставки, вказані у рахунку-фактурі та специфікації. Витрати стосовно послуг щодо перевезення вантажу бере на себе покупець.
Так, за змістом специфікації №9 та рахунку-фактури (commercial invoice) №SIF/2021/031 від 11.08.2020, сторони Договору погодили умови поставки спірного товару: FOB NHAVA SHEVA.
Умови поставки «FOB» - торговий термін міжнародних правил Інкотермс, розшифровується «Free On Board», що в перекладі означає дослівно «Вільно на борту», тобто продавець може вважати себе таким, що виконав свої зобов`язання після того, як товар перейшов поручні судна і виявився на кораблі, найнятому покупцем у вказаному порту відвантаження.
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Тобто в такому випадку складовими митної вартості товару є інвойсна вартість товару та вартість перевезення (фрахту) товару в порт призначення (до кордону України).
Одночасно з цим, суд наголошує, що у вартість придбаного позивачем товару та поставленого відповідно до рахунку-фактури (commercial invoice) №SIF/2021/031 від 11.08.2020 на умовах FOB NHAVA SHEVA вже включені витрати продавця на доставку до порту завантаження товару на борт судна, що відповідає умовам поставки FOB.
З наведеною позицією також погоджується Верховний Суд у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.
З огляду на викладене, не виконання контрагентом позивача п. 4.5 Договору у вигляді складання та надання покупцю відповідного акта прийому-передачі, та, як наслідок, не надання такого документа до митного органу не зумовило жодних розбіжностей в частині правильності визначення митної вартості придбаного позивачем товару, оскільки відповідні витрати, з урахуванням умов поставки вже були включені до вартості товару, зазначеної в інвойсі Продавця.
Наведені обставини додатково підтверджені й змістом довідки ТОВ «ФРС Лоджистікс Україна» (контрагент ФОП ОСОБА_1 , який здійснював морське перевезення та експедирування придбаного позивачем товару) від 05.10.2020, в якій зазначено, що навантаження в порту Nhava sheva (India) було здійснено за рахунок отримувача (позивача).
Також відповідач зазначає, що наданий до митного органу прайс-лист SOEX INDIA PVT.LTD має суб`єктивний характер, оскільки містить цінову інформацію виключно щодо товарів, зазначених у інвойсі № SIF/2021/031 від 11.08.2020.
Водночас слід зауважити, постачальник не зобов`язаний надавати прайс-лист на весь перелік продукції, яку він виготовляє та відповідні документи не є обов`язковими документами, що надаються до митного оформлення.
Твердження митного органу стосовно того, що у платіжному дорученні №24JBKLK8 від 06.08.2020 зазначені реквізити сторін, які не відповідають погодженим зовнішньоекономічним контрактом, не відповідають дійсності, оскільки вимоги щодо оплати товару позивачем були виконані в повному обсязі в розмірі 4032 доларів США, та відповідно ідентифіковані з оцінюваною партією товару та реквізитами сторін Договору.
Також митний орган звернув увагу на те, що SOEX INDIA PVT.LTD допущено технічну помилку в назвах товару, наведених в документах на поставку, однак комерційні документи з вірними відомостями до митного органу не були надані декларантом.
Проте наведені доводи не відповідають дійсності, оскільки 27.10.2020 SOEX INDIA PVT.LTD надало інформаційний лист, згідно якого зазначило правильні назви товарів, та на підставі цього відповідачем було введено дані назви товарів з вірним найменуванням, що підтверджується ЕМД №UА110090/2020/707085 від 03.11.2020, копія якої міститься в матеріалах справи.
Разом з тим, суд вважає формальними й не суттєвими посилання відповідача на наявність недоліків у змісті рахунку ТОВ «ФРС Лоджистікс Україна» №1021 від 02.10.2020, заявки №БУГ0007 від 02.10.2020 на договір транспортування та експедирування вантажів №053 від 16.01.2020, оскільки зазначення у вказаних рахунку та замовленні на транспортування номеру договору «053» без позначки «ФРС» не можна вважати суттєвим недоліком означених документів й таким, що якимось чином вплинули на митну вартість спірного товару, та, як наслідок, не є обґрунтованою підставою для корегування митної вартості товару.
Суд погоджується із доводами позивача, що неістотні недоліки в документах, які містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.
Стосовно доводів митного органу про наявність у нього одночасно двох різних за змістом прайс-листів постачальника позивача (SOEX INDIA PVT.LTD), слід зазначити що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідні прайс-листи, що датовані 19.05.2020, містять однакову інформацію про вартість товарів й єдиною відмінністю цих листів є відсутність в одному та наявність в іншому відомостей щодо умов постачання товару.
Одночасно з цим, суд звертає увагу митного органу на те, що умовами Договору (п. 4.1) сторони останнього узгодили, що поставка товару здійснюється відповідно до Правил INCOТERMS-2000, а умови поставки, вказані у рахунку-фактурі та специфікації.
Отже, суд вважає, що в даному випадку наявність різних за змістом прайс-листів постачальника жодним чином не могла вплинути на правильність числового обчислення митної вартості придбаного позивачем товару.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивоване оскаржене рішення митного органу про коригування митної вартості товару не має жодного відношення саме до числового визначення заявленої ФОП ОСОБА_1 митної вартості товару.
Оцінюючи питання правомірності оскарженого рішення Дніпровської митниці Держмитслужби, суд виходить з того, що відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Натомість, суд зауважує, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент митного оформлення придбаного позивачем товару у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
У постановах від 31.03.2015 та 02.06.2015 (справи №№21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Статтею 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.
У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Що стосується посилання митного органу на дані інформаційних ресурсів митних органів, в яких наявна інформація про митне оформлення подібних товарів, у зв`язку із чим, митна вартість товару, ввезеного позивачем визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України та ґрунтується на раніше наданих (визначених) органом доходів та зборів митній вартості за іншими ЕМД, то суд враховує таке.
Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а.
До того ж, формально нижчий рівень митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Окрім того, суд зауважує, що в рішенні про коригування митної вартості товару відсутнє порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідачем у спірному рішенні не доведена послідовність застосування кожного попереднього другорядного методу.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на них обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення про коригування митної вартості товару за №UA110000/2020/000332/2 від 30.10.2020.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Також позивачем у відповідності до частини 7 статті 139 КАС України подано заяву до закінчення судових дебатів про надання часу для надання суду доказів понесення витрат на оплату правничої допомоги.
За вказаних обставин, суд у відповідності до частини 6 статті 246 КАС України вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу на 12.03.2021 о 10:50 та зобов`язати позивача надати суду належним чином засвідчені докази понесення витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UA110000/2020/000332/2 від 30.10.2020.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду буде складений 12 березня 2021 року. .

Суддя О.В. Царікова