Справа № 726/1058/21
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1058/21
Провадження №2-а/726/38/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Попович Ю.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою ДП18 № 820355 від 14.06.2021 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.3 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що на нього вже було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, однак вказана постанова скасована рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.06.2021 року. Незважаючи на це, 14.06.2021 року його повторно притягнуто до відповідальності за правопорушення яке він, начеб то, вчинив 11.05.2021 року.

На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 820355 від 14.06.2021 року.

Представник відповідачів надіслав до суду відзив на позовну заяву в якій вказує, що 11.05.2021 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків, працівнику поліції на службовий планшет надійшло повідомлення, що по вул Вірменській, 19 здійснив стоянку автомобіль «Вольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 , що унеможливлює рух інших транспортних засобів. Прибувши на місце, працівники поліції склали відповідну постанову. Вказує, що дії працівника поліції були законними, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення ДП18 № 820355 від 14.06.2021, встановлено, що 11.05.2021 року керуючи автомобілем «Фольцваген Туарег», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул Вірменській, 19 у м. Чернівці, водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу, що унеможливлює рух інших транспортних засобів, чим створив перешкоди для руху та порушив вимоги п.п.15.10.Д ПДР України, також під час перевірки документів водій не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення двох правопорушень (передбачених ч. 3 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП), стягненя накладено за правилами ст. 36 КУпАП.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, варто вказати наступне.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п.п.15.10 Д ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Згідно п.1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, тобто перебування особи у статусі водія, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, у судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудного відео реєстратора працівника поліції де зафіксовано події та обставини, які мали місце 11.05.2021 року. На відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції спілкуються із ОСОБА_1 та невстановленою особою, яка скаржиться на позивача та роз`яснює працівникам поліції свої майнові права на земельну ділянку. Із дослідженого відеозапису не виявляється можливим встановити порушення ОСОБА_1 п.п.15.10 Д ПДР України, оскільки не зрозумілим є розташування автомобіля на земельній ділянці та те, яким чином автомобіль перешкоджає руху інших автомобілів.

Окрім того, на відеозаписі не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 здійснив стоянку автомобіля. Враховуючи, що у своєму позові ОСОБА_1 заперечує факт здійснення ним стоянки, з метою встановлення дійсних обставин, такі факти підлягають доведенню.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його не доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

Що стосується факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, варто звернути увагу на наступне.

Так, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.06.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4191138 від 11.05.2021 року.

Ч.4 ст. 78 КАС України вказує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом із тим, вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він 11.02.2021 року о 12 годині 09 хвилин він керував автомобілем «Фольцваген туарег» д.н.з. НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 було двічі притягнуто за одне і те саме правопорушення вчинене одного того ж самого дня та о тій самій годині за тих же обставин.

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Національними та міжнародними стандартами сформульовано принцип індивідуальної (а не колективної) відповідальності: «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер» (стаття 61). Те саме положення також передбачає принцип non bis in idem: «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Натомість, працівниками поліції, у час коли постанова ЕАН № 4191138 від 11.05.2021 року була чинною ОСОБА_1 , всупереч гарантованим конституцією України правам людини та громадянина, постановою ДП № 820355 повторно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що є недопустимим у правовій державі, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП № 820355 від 14.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень передбачених ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук