Справа № 120/6192/20-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 120/6192/20-а

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №120/6192/20 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 у справі №120/6192/20 апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 - без змін.

Відповідно до ч.3 ст.34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.

Не погоджуюсь із позицією колегії суддів щодо залишення апеляційної скарги Подільської митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 - без змін, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку у даній справі.

Згідно матеріалів справи, ТОВ "Люстдорф" здійснив митне оформлення товарів за такими митними деклараціями:

- від 24.01.2018 №UA401010/2018/002263 задекларовано товари "Асептинчна лінія розливу Beg-in-Box в комплекті, бувша у використанні, модель HS-LAA.F1H/1, серійний номер: 1079, в кількості 1 шт. Виробник - Аstepo. Країна виробництва "ІТ" та "Машина для миття ящиків, бувша у використанні, в кількості 1 шт. Виробник Аstepo. Країна виробництва ІТ". Фактурна вартість 45 000 EUR , митна вартість 1 701 347,53 грн;

- від 24.01.2018 №UA401010/2018/002264 задекларовано товар: "Пакувальний матеріал поліетиленові мішки з установленими клапанам для наливу продукту, ємністю 10 літрів, розміри: 405 мм х 535 мм, в кількості 105 000 шт. Виробник Tesseraux Spezialverpackungen GmbH.". Фактурна вартість 31 500 EUR, митна вартість 1 224 034,49 грн.

Вказані товари ввезено на митну територію України відповідно до зовнішньоекономічного договору від 14.12.2017 № 14-12-17, укладеного між LM DAIRY Consulting (Німеччина) та ТОВ "Люстдорф" (Україна), умови поставки FCA Metjendorf, із застосуванням преференційного режиму в рамках Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII.

Для підтвердження преференційного походження товарів ТОВ "Люстдорф" надало Сертифікат преференційного походження товарів EUR.1 №А162133.

Митним органом завершено митні процедури та випущено у вільний обіг товар, що імпортувався.

У період з 10.07.2020 по 16.07.2020 проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ "Люстдорф" вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за МД від 24.01.2018 №UA401010/2018/002263, та від 24.01.2018 №UA401010/2018/002264.

За наслідками перевірки складений акт від 17.07.2020 №0012/20/7.12-19/23063575 в якому зазначено, що при проведенні обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування ТОВ "Люстдорф" встановлено, що під час митного оформлення товарів отримано (надано) пільги, а саме застосовано преференцію 410 (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони), які надані в рамках Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "Походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.20214 № 1678-VІІ (Протокол №1). Загальна сума преференції по ввізному миту (умовне нарахування) становить 95 294 грн.

Для підтвердження країни походження та застосування режиму вільної торгівлі в рамках Протоколу 1 Угоди на вищезазначений задекларований товар, під час митного оформлення було надано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 23.01.2018 №А162133 (відправник LM DAIRY Consulting, Німеччина), у якому зазначено, що товари мають преференційне походження з Європейського Союзу.

З метою підтвердження країни походження задекларованих товарів митний орган направив до Державної фіскальної служби України запит, з подальшим перенаправленням уповноваженим органам Німеччини з проханням надати допомогу в проведенні перевірки вищезазначеного сертифіката та даних, які у ньому містяться.

Листом уповноваженого органу Німеччини від 27.11.2019 №Z4212 F-1002/18-1 (надіслано лисом Дермитслужби України від 29.01.2020 №08-16/16-01/7/1432) повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу № 1 не підтверджено. Експортер не надав на вимогу митного органу країни експортеру всі належні документи на підтвердження статусу походження товарів.

На підставі вказаного відповідач дійшов висновку, що преференційне походження товару не підтверджено, пільги надані (отримані) неправомірно і з порушенням вимог Протоколу 1 Угоди.

Як наслідок в акті перевірки сформовано висновки про порушення ТОВ "Люстдорф" вимог: статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 95 294 грн; пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 19 058,80 грн.

На підставі акта перевірки від 17.07.2020 №0012/20/7.12-19/23063575 митним органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.08.2020:

- №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 23 823,50 грн (за податковими зобов`язаннями 19 058 грн, штрафними санкціями 4 764,70 грн);

- №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 119 117,50 грн (95 294 грн за податковим зобов`язанням та 23 823,50 грн за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з вказаними повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Люстдорф" оскаржило їх до Державної митної служби України в адміністративному порядку.

Рішенням Держмитслужби від 23.09.2019 №08-1/10-06/13/12180 податкові повідомлення-рішення від 10.08.2020 №9 та № 9 залишені без змін, а скаргу ТОВ "Люстдорф" від 20.08.2020 №1057 - без задоволення.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Залишаючи без рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 про задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Подільської митниці Держмитслужби від 10.08.2020 №9 та №9, апеляційний суд виходив з того, що:

- наданий позивачем сертифікат про походження товарів, містить повну та достовірну інформацію щодо задекларованих товарів, будь-які розбіжності у документах про країну походження товару відсутні, тобто позивачем підтверджено країну походження задекларованого за оскарженими митними деклараціями товару у відповідності до вимог статей 43, 44, 335 МК України;

- апелянтом не надано будь-яких доказів, щодо подання позивачем під час здійснення митного контролю та митного оформлення неповної, недостовірної інформації про товар чи недостовірних документів на підтвердження його митної вартості та походження;

- відповідачем надано до матеріалів справи копії листа, як стверджує відповідач, Уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччина, яким, як стверджує відповідач, повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу № 1 не підтверджено, однак жодного перекладу цього листа матеріали справи не містять, а тому не можливо стверджувати, що цей лист містить інформацію, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 не відповідає вимогам щодо достовірності та правильності.

Не погоджуюсь із вказаними висновками апеляційного суду, вважаю податкові повідомлення-рішення Подільської митниці Держмитслужби від 10.08.2020 №9 та №9 правомірними, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

З 1 січня 2016 року набула чинності Угода, розділ IV якої "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" встановлює порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди, кожна Сторона, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу II "Визначення концепції "походження товарів" Протоколу 1 до Угоди з метою впровадження цієї Угоди такі товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в Європейському Союзі відповідно до статті 6 цього Протоколу.

З цією нормою Угоди узгоджується національне регулювання концепції "походження товарів". Так, відповідно до статті 36 МК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до приписів статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, зокрема, є сертифікат про походження товару. При цьому, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (частина третя статті 44 МК України).

Вказана норма узгоджується з приписами частини першої статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди, відповідно до яких підтвердження походження товарів, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, сертифіката з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди. Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Згідно із статтею 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди передбачено порядок такої перевірки підтверджень походження товарів. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Проаналізувавши наведені норми колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01.03.2021 у справі №240/7093/19 дійшла висновку, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запит якого проводилася перевірка документів про походження товару, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведених норм та обов`язкових до врахування висновків Верховного Суду, у контексті спірних правовідносин вважаю, що отримання відповідачем інформації від уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччина щодо не підтвердження преференційного походження товарів, митне оформлення яких здійснював позивач на підставі вказаних митних декларацій, безумовно зобов`язує відповідача відмовити у надані пільг в рамках Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди під час митного оформлення таких товарів.

При цьому, у даному випадку відповідач не повинен досліджувати надані декларантом документи на підтвердження походження товару.

За приписами норм МК України, а також за змістом висновків Верховного Суду у постанові від постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, яка надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, спірним у даній справі є питання походження товару, як підстави для застосування відповідних митних преференцій, а не правильність та наявність документального підтвердження заявленої позивачем митної вартості товарів та її складових.

Посилання апеляційного суду на відсутність офіційного перекладу на українську мову листів уповноваженого органу Німеччини вважаю безпідставними, адже жодною нормою МК України не передбачено використання митними органами України виключно інформації на українській мові.

Вимоги щодо офіційного перекладу документів на українську мову містяться лише у статті 254 МК України, яка, однак, визначає вимоги до документів, які подаються для здійснення митного контролю та митного оформлення, та передбачає, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Суддя Залімський І. Г.