Справа № 240/10188/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 240/10188/20

адміністративне провадження № К/9901/21128/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.042021 у справі №240/10188/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

09.06.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.042021 у справі №240/10188/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 04.06.2021).

Ухвалою Верховного Суду від 29.06.2021 касаційну скаргу залишено без руху, зобов`язано скаржника усунути недоліки касаційної скарги шляхом надання платіжного доручення про сплату судового збору за подання касаційної скарги. Для усунення зазначених недоліків скаржнику встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

У межах встановленого судом строку скаржник надіслав клопотання щодо продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Головним управлінням ДПС у Житомирській області зазначено про відсутність можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», надано копію службового листа від 20.07.2021 №956/06-30-20-05 про необхідність сплати судового збору у справі №240/10188/20, виписки за 22.07.2021 щодо відсутності коштів.

Розглянувши вказане клопотання, Верховний Суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Разом з тим, положення наведеної статті процесуального закону надає суду певні можливості для зменшення тягаря судових витрат за своїм розсудом у кожній конкретній ситуації, тоді як Закон України «Про судовий збір» у певних категоріях справ/певної категорії населення безальтернативно звільняє від обов`язку сплачувати судовий збір, серед яких органи доходів і зборів відсутні (стаття 5 цього Закону).

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про поновлення чи продовження строку, встановленого законом або судом.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не надано доказів вчинення активних та послідовних дій, спрямованих на виділення коштів для сплати судового збору. Крім того, податковим органом не зазначено, коли саме він буде в змозі сплатити судовий збір у разі продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Таким чином, клопотання скаржника про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також Верховний Суд зазначає, що ухвалою від 29.06.2021 було витребувано з Житомирського окружного адміністративного суду матеріали справи №240/10188/20 для з`ясування дати отримання скаржником копії оскаржуваної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021.

В матеріалах справи міститься довідка (а.с. 182) про те, що 05.05.2021 у справі №240/10188/20 на електронні адреси сторін було відправлено копію постанови від 15.04.2021, у зв`язку з недостатнім фінансуванням витрат суду на послуги поштового зв`язку, відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції сторонам у справі.

В матеріалах справи (а.с. 178-180) наявний оригінал постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі №240/10188/20. Разом з тим, у Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 10.08.2021 відсутній повний текст вказаної постанови.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.042021 у справі №240/10188/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
С.С. Пасічник В.П. Юрченко