Справа № 620/6166/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6166/20 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року (повний текст складено 15 лютого 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази начальника ГУ НП в Чернігівській області від 10.11.2020 №1572 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції, від 20.11.2020 № 324 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з п.6 ч.1 ст.77 (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Городнянського ВП Менського ВП ГУ НП в Чернігівській області;

- стягнути з ГУ НП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 21.11.2020 по дату ухвалення рішення суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що висновок відносно освідування позивача на стан сп`яніння, яким встановлено, що останній був тверезий, не може бути взятий судом до уваги, оскільки є недопустимим доказом, а відмова позивача від проходження медичного огляду на стан сп`яніння дискредитує звання поліцейського, при цьому факт складання протоколу про адміністративне правопорушення може свідчити про доведеність вини позивача, внаслідок чого його було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 20.11.2020 у справі №732/1631/20 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відбулось безпідставно.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та те, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ГУ НП в Чернігівській області від 03.11.2020 №1831 (а.с.13 т.1) дисциплінарною комісією ГУ НП в Чернігівській області проведено службове розслідування за фактом події за участю оперуповноваженого СКП Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Ромащенка М.О., яка мала місце 30.10.2020, за результатом якого складено висновок від 10.11.2020 (а.с.14-21 т.1), в якому зафіксовано, що в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлені грубі порушення службової дисципліни в частині недотримання вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.1 р.II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, ст.16 Закону України «Про автомобільний рух», Правил дорожнього руху України, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України у частині керування 30.10.2020 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди та невиконання законних вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку, що у свою чергу підриває довіру та авторитет до Національної поліції України.

На підставі вказаного висновку наказом ГУ НП в Чернігівській області від 10.11.2020 № 1572 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.11 т.1) позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з поліції.

Наказом ГУ НП в Чернігівській області від 20.11.2020 № 324 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.12 т.1).

Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що висновок відповідача про вчинення позивачем дисциплінарного проступку був поспішним, оскільки не було взято до уваги істотних обставин, зокрема наявність медичного висновку про відсутність в позивача алкогольного сп`яніння, при цьому відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що тягне за собою застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з п.1-3 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейських; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 3 ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Статут) поліцейський зобов`язаний: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати закони, інші нормативно правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень, безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону, вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України, утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень, берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів, поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень, дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ч. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. Статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ст. 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Статуту).

Частиною 1 та 3 ст. 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частин 1-4 ст. 14 Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Статуту).

За приписами ч. 1 ст. 16 Статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Згідно частин 1-8 ст. 19 Статуту у висновку за результатами службового розслідування, зокрема, зазначаються: підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним службової дисципліни, вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині керування 30.10.2020 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди та невиконання законних вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку, що у свою чергу підриває довіру та авторитет до Національної поліції України.

Висновком службового розслідування від 10.11.2020 встановлено наступні обставини, що 30.10.2020 близько 23:30 до ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 22.26 по вул. 1-го Травня, поблизу будинку за №.40 у м. Городня, Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю оперуповноваженого СКП Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .. За попередньою інформацією було встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебуваючи поза службою в цивільному одязі, керуючи власним автомобілем «DAEWOO LANOS» д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на паркан будинку АДРЕСА_1 . У результаті ДТП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, рвана рана лівої брови. Від проходження медичного освідування на стан сп`яніння у встановленому законом порядку старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відмовився (додатково в останнього було взято аналіз крові). Автомобіль «DAEWOO LANOS» д.н.з НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження у вигляді деформованої передньої частини. Відносно ОСОБА_1 складено адміністративні протоколи за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП. Після встановлення обставин ДТП, поліцейський СРПП №2 Городнянського ВП Сенського ВП ГУ НП в Черкаській області сержант поліції ОСОБА_2 поїхав до КПП «Городнянська ЦРЛ» з метою встановлення наявності чи відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , було запропоновано пройти тест на вміст алкоголю у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, зіславшись на погане самопочуття, в результаті чого відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст.130 КУпАП за порушення пункту 2.5 ПДР України, який у присутності двох свідків відмовився від підпису та будь-яких пояснень у протоколі, зіславшись на погане самопочуття. Опитаний під час службового розслідування слідчий СВ Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , серед іншого, пояснив, що ним проводились заходи по встановленню обставин ДТП для правильної кваліфікації вказаного правопорушення. При спілкуванні з лікарем, а також при візуальному огляді постраждалого було встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_1 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, при безпосередньому спілкуванні з останнім, опитуваному вдалося дізнатися, що в автомобілі він їхав сам, більше інформації дізнатися у нього не вдалося, так як ОСОБА_1 скаржився на сильне запаморочення в голові та сильний головний біль, крім того, на погляд опитуваного, останній перебував у шоковому стані та ознак сп`яніння не мав.

Опитаний під час службового розслідування начальник Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_4 , зокрема, пояснив, що прибувши до лікарні стало відомо діагноз ОСОБА_1 , а саме: ЗЧМТ, СГМ, рвана рана лівої брови. Також до лікарні було викликано наряд ГРПП для проведення медичного освідування та опитування ОСОБА_1 .. До приїзду вказаного наряду до лікарні у ОСОБА_1 було відібрано кров для аналізу на предмет сп`яніння. В подальшому під час перебування в лікарні ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного освідування на стан сп`яніння та дачі пояснень, скаржився на погане самопочуття, неможливість встати з ліжка та важкість дихання, що було зафіксовано за допомогою нагрудної бодікамери.

Позивач під час судового розслідування пояснив, що 30.10.2020 близько 22.00 години, перебуваючи поза службою, без табельної вогнепальної зброї, виїхав з місця свого проживання в своїх справах на власному автомобілі марки «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_1 . Близько 22.30 години їхавши по вул. 1-го Травня у м. Городня в напрямку перехрестя вул. 1-го Травня та вул. Свято-Миколаївської. Під`їжджаючи до вказаного перехрестя став здійснювати маневр повороту ліворуч на вул. Свято-Миколаївську та в цей час, на думку опитуваного, вийшла з ладу система рульового керування автомобіля у зв`язку з чим йому не вдалося здійснити поворот до кінця. Але, вживши всіх необхідних заходів, згідно правил дорожнього руху, автомобіль став некерованим та скоїв наїзд на паркан прибудинкової території приватного будинку по вул. 1-г Травня. У результаті зіткнення вдарився головою та грудною клітиною, наслідок чого втратив свідомість, до якої прийшов у момент, коли з автомобіля його діставали сторонні особи, але хто саме не пам`ятає. В подальшому КШМД його було доставлено до КНП "Городнянська ЦРЛ", де надавалась медична допомога. Подробиць того, що було далі повідомити не може, оскільки за станом свого здоров`я та через те, що у нього відбувалась короткочасна втрата свідомості. В той же час опитуваний повідомив, що він пам`ятає про те, що йому пропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння та він від цього не відмовлявся, але враховуючи свій фізичний стан не міг цього зробити. Про те, що відбувалося в подальшому не пам`ятає, так як знаходився в ліжку під дією лікарських препаратів. Також опитуваний зазначив, що 30.10.2020, в тому числі перед ДТП та після нього, алкогольних напоїв не вживав, лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не приймав.

В матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.10.2020, складений відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, відповідно до якого ОСОБА_1 був тверезий (а.с.24 т.1).

Колегія суддів зазначає, що вказаний висновок є належним та допустимим доказом, оскільки містить інформацію, що стосується предмету доказування, виданий уповноваженою установою, відповідає вимогам законодавства, а тому має бути врахований судом.

При цьому твердження апелянта щодо неприпустимості вказаного висновку не знаходять свого підтвердження, а порушення порядку надання примірника вказаного висновку поліцейському під підпис, жодним чином не спростовує встановлені ним обставини щодо не перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №470341 від 31.10.2020 (а.с.123 т.1), складеного відносно позивача, за яким ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, то вказаний протокол був предметом судового дослідження Городнянським районним судом Чернігівської області у справі у справі №732/1631/20 та постановою вказного суду від 20.11.2020 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно позивача за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, що безпосередньо на момент дорожньо-транспортної пригоди лікарем КНПП «Городнянська Центральна районна лікарня» констатовано, що оглянутий 30.10.2020 о 23 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 тверезий. Згідно відтвореного у судовому засіданні відеофайлу з лікарні, наданого поліцейським на підтвердження відмови пройти огляд на стан сп`яніння, вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих травм прикутий до лікарняного ліжка, що об`єктивно заважає йому проходити, фактично повторний огляд у порядку вимоги поліцейського з непідтвердженою законною метою оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати те, що протокол складено протиправно, подія правопорушення відсутня.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №470341 від 31.10.2020, як на належний доказ керування 30.10.2020 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що призвело до вчинення дорожньо-транспортної пригоди та невиконання законних вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідачем надано не було, що свідчить про безпідставність висновків службового розслідування щодо позивача, а тому вказаний висновок не можна вважати таким, що прийнятий обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, внаслідок чого службове розслідування стосовно позивача проведено без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, за відсутністю з його боку умислу щодо відмови від проходження освідування на стан сп`яніння, оскільки непроходження освідування на вимогу поліцейського було наслідком стану здоров`я позивача, а не внаслідок свідомої вольової поведінки, при наявності доказів щодо не перебування позивача в стані сп`яніння, внаслідок чого застосування до нього дисциплінарного стягнення у формі звільнення є безпідставним.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності наказів ГУ НП в Чернігівській області від 10.11.2020 № 1572 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та від 20.11.2020 № 324 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та наявності підстав для їх скасування і поновлення позивача на попередній роботі.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 34983,41 грн (454,33 грн. х 77 календарних днів - кількість календарних днів з наступного дня після звільнення по день ухвалення рішення судом першої інстанції), з урахуванням довідки ГУ НП в Чернігівській області про розмір грошового забезпечення позивача (а.с.28 т.1).

Жодних обґрунтувань щодо неналежного розрахунку судом першої інстанції середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача апеляційна скарга не містить.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 11 серпня 2021 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма