Справа № 420/7553/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7553/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса», Одеська міська рада про визнання протиправною та скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 року до суду надійшов позов комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса», в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати акт від 03.08.2020 року №05-11/24, визнати протиправною та скасування вимогу від 25.08.2020 року № 15-05-23-14/4273-2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що із твердженням відповідача щодо віднесення порушення внаслідок демонтажу залізобетонного забору на загальну суму 4 932 736,79 грн. до категорії «фінансових порушень, що призвели до втрат» позивач категорично не згоден зважаючи на наступне:

Позивач вважає, що ним здійснене розбирання залізобетонної огорожі в межах чинного законодавства і внаслідок обставин, що призвели до фактичного вибуття частини основного засобу і загрожували його втратою. У зв`язку з вибуттям земельної ділянки та для збереження основних засобів КП «МЛО» вимушено було демонтувати залізобетонну огорожу та вивести їх з обліку основних засобів керуючись вимогами законодавства. Крім того, демонтаж частини огорожі передбачений Розпорядженням Кабінету Мiнiстрів України від 28.08.2013 року № 1031-р «Про затвердження проекту та титулу будови «Реконструкція, будівництво аеродромного, комплексу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса». Так, вказаним проектом, зокрема, передбачається «заміна існуючого периметрового огородження на сучасне панельне». Проектною документацією на периметрову огорожу аеродрому UA-ODS-01-1-1/01/02 Р-КМ-01 (витяг додається) також, зокрема, передбачене «розбирання існуючої огорожі». Таким чином, на думку позивача, рішення Одеської міської ради, щодо безоплатної передачі земельної ділянки та проекту «Реконструкція, будівництво аеродромного, комплексу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса», яким передбачено демонтаж та заміну огородження, свідчить про фактичне надання згоди на демонтаж та ліквідацію залізобетонного огородження.

На думку позивача, порушення процедури списання та демонтажу огорожі не може бути віднесене до категорії «фінансових порушень, що призвели до втрат», оскільки внаслідок можливого порушення жодних втрат, збитків чи шкоди Позивач або територіальна громада не зазнали, а порушення є виключно процедурним і стосується питання обліковування майна підприємства. Більш того демонтаж частини огорожі був здійснений з метою збереження комунального майна і недопущення втрат у зв`язку із фактичним вибуттям земельної ділянки, на якій знаходилась частина огорожі і передачі її на користь третьої особи.

Також, позивачем зазначено, що відповідачем у вимозі викривлено відображено, що позивачем демонтована уся залізобетонна огорожа на усю суму балансової вартості огорожі, у той час як позивачем фактично здійснений демонтаж лише частини огорожі і, відповідно і вказівка на здійснення порушення на суму 4 932 736,79 грн. є некоректною, оскільки сума 4 932 736,79 грн, є загальною вартістю усієї огорожі.

Крім того, у позові зазначено, що в описовій частині Акту, що стосується демонтажу огорожі (п. 4.7.), так само як і у висновку за наслідками перевірки питання демонтажу огорожі, жодним чином не йдеться про будь-які втрати, що зазнав позивач чи територіальна громада внаслідок розбирання огорожі. Натомість, мова йде лише про порушення процедури, що не призводить до будь яких фактичних втрат, завдання збитків чи заподіяння шкоди. Проте, як вже зазначалося, у вимозі відповідач з невідомих причин та без будь-якого обґрунтування включив усю суму балансової вартості залізобетонної огорожі до «фінансових порушень, що призвели до втрат», що, на думку позивача, є грубим порушенням законодавства, яке регулює порядок проведення перевірок Держаудитслужбою та оформлення їх результатів.

Таким чином, на думку позивача, положення Вимоги суперечать обставинам та висновкам Акту.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року судом залишено без руху позов комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» про визнання протиправними та скасування акту та вимоги.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду:

- уточненої позовної заяви (з копією для відповідача);

- доказів сплати судового збору;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

27.05.2021 року (вх.№27279/21) від представника позивача до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду та платіжне доручення №102 від 27.05.2021 року про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивачем, зокрема, зазначено, що він, в межах строків, визначених чинними приписами КАС України звернувся до суду із позовом про скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020 (справа №420/9087/20). Під час розгляду даної адміністративної справи у позивача виникли підстави для ініціювання судового провадження по оскарженню акту від 03.08.2020 року №05-11/24 та вимоги повністю, у зв`язку із чим було подано до суду даний позов по справі №420/7553/21. В той же час, ухвалою суду від 27.05.2021 року по справі №420/9087/20 задоволено клопотання Південного офісу Держаудитслужби та залишено без розгляду адміністративний позов Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Одеська міська рада, про визнання протиправним та скасування п. 1 вимоги щодо усунення виявлених порушень. Підставою для залишення позову без розгляду була повторна неявка уповноваженого представника позивача. Як вказано у заяві, представник позивача знаходився на лікарняному з 17 березня по 14 квітня, що підтверджується Листами непрацездатності № 775254, 775253. У заяві також зазначено, що позивач передбаченими приписами КАС України правом на оскарження даного процесуального рішення суду не скористався, оскільки вказане, на його думку, спричинить значну втрату часу для вирішення спірного питання.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року судом продовжено позивачу строк на усунення недоліків позову комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» про визнання протиправними та скасування акту та вимоги та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

01.07.2021 року (вх.№34637/21) від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи документів згідно переліку, визначеного у клопотанні.

Разом із вказаним клопотанням позивачем надано до суду платіжне доручення №129 від 01.07.2021 року про сплату судового збору у розмірі 2270,00 грн.

02.07.2021 року (вх.№35134/21) від представника позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи документів згідно переліку, визначеного у клопотанні.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року судом поновлено комунальному підприємству «Міжнародний аеропорт Одеса» строк звернення до суду з позовною заявою по справі №420/7553/21 в частині вимог про визнання протиправною та скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020, прийнято до розгляду позовну заяву комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» в частині вимог про визнання протиправною та скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020 і відкрито провадження в адміністративній справі, повернуто без розгляду позовну заяву комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» в частині вимог про визнання протиправним та скасування акту від 03.08.2020 року №05-11/24, визнання протиправним та скасування п. 2 вимоги від 25.08.2020 року № 15-05-23-14/4273-2020, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Одеську міську раду (Думська площа, 1, Одеса, 65000).

Вказаною ухвалою судом зобов`язано Південний офіс Держаудитслужби надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії:

- акту від 03.08.2020 року №05-11/24;

- інших документів, які стали підставою для прийняття вимоги від 25.08.2020 року № 15-05-23-14/4273-2020.

Копію ухвали суду від 03.06.2021 року отримано відповідачем та третіми особами засобами електронної пошти 05.07.2021 року.

Також, копію даної ухвали та позовну заяву з додатками отримано засобами поштового зв`язку Одеською міською радою та відповідачем 12.07.2021 року, державним підприємством «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» - 14.07.2021 року.

12.07.2021 року (вх.№36866/21) від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 11.08.2021 року судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Станом на 12.08.2021 року інших заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Південним офісом Держаудитслужби Державної аудиторської служби Україні відповідно до п. 1.2.3.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби на І півріччя 2020 року проведена ревізія фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» за період з 01.01.2017 року по 30.04.2020 року, про що складений Акт від 03.08.2020 року № 05-11/24.

Так, перевіркою, зокрема, встановлено, що на порушення Порядку списання об`єктів комунальної власності, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 3333-VI від 16.04.2013, п. 21 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 р. № 1314 здійснено розбирання основних засобів (залізобетоний забор) залишковою вартістю 4.932,74 тис. грн (первісна вартість - 5 794,63 тис. грн) без прийнятого відповідним органом управління рішення про надання згоди на списання майна.

На підставі Акту відповідачем направлена на адресу позивача Вимога щодо усунення виявлених порушень вiд 25.08.2020 року № 15-05-23-14/4273-2020, яка отримана Позивачем 31.08.2020 року.

Так, у вимозі вказано, що ревізією встановлено фінансових порушень, що призвели до втрат на загальну суму 5 989 950,64 грн, порушень, що не призвели до втрат на суму 111 590,62 грн та інших порушень фінансової дисципліни на суму 2 701 441,85 гривень. Прийнятими під час проведення ревізії заходами забезпечено відшкодування виявлених фінансових порушень, що призвели до втрат у сумі 593 371,85 грн, усунуто порушень, що не призвели до втрат на суму 111 590,62 грн тa інших порушень фінансової дисципліни на суму 2701441,85 гривень.

У вимозі вказано, що під час ревізії встановлені наступні порушення законодавства, які на дату завершення ревізії є неусунутими:

1) на порушення Порядку списання об`єктів комунальної власності, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 3333-VI від 16.04.2013, п. 21 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 р № 1314, протягом періоду з серпня 2019 по квітень 2020 року здійснено розбирання основних засобів (залізобетонний забор) залишковою вартістю 4 932 736,79 грн без прийнятого відповідним органом управління рішення про надання згоди на списання майна.

2) на порушення ч. 1 ст. 206 Земельного кодексу України та підп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 72, п. 269.1 ст. 269, п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України КП «Міжнародний аеропорт Одеса» протягом 2017 року зайво сплачено 463 842,0 грн земельного податку за земельні ділянки, на які комунальному підприємству припинено право постійного користування.

На підставі п. 1 частини 1 ст. 8, п. 7 ст. 10, частини 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Украпні», абзацу 2 підпункту 7 п. 4 Положення про Південний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 № 23, пунктів 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550, Південний офіс Держаудитслужби у вищевказані вимозі вимагає:

1) отримати рішення про надання згоди на списання майна відповідно до Порядку списання об`єктів комунальної власності, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 3333-VI від 16.04.2013 та вжити заходи по недопущенню надалі розбирання основних засобів без прийняття відповідним органом управління рішення про надання згоди на списання майна.

2) забезпечити внесення змін до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в частині зменшення суми земельного податку на 2020 рік у сумі 463 842 гривень, відповідно до ст. 50 Податкового кодексу України. У випадку неможливості забезпечити відшкодування в згаданому порядку розглянути питання щодо відшкодування втрат з осіб, які допустили порушення, відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 року затверджено Положенням про Державну аудиторську службу України (далі Положення).

Положенням визначено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Водночас згідно з п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 року № 23, затверджено Положення про Південний офіс Держаудитслужби.

Пунктом 1 даного Положення визначено, що Південний офіс Держаудитслужби (далі - Офіс) підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - управління). Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно. На території Одеської області реалізацію державного фінансового контролю здійснює апарат Офісу. На території інших адміністративно-територіальних одиниць Офіс та управління здійснюють реалізацію державного фінансового контролю за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників.

Відповідно до п.2 Положення про Південний офіс Держаудитслужби офіс у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, Міністра Кабінету Міністрів України, Голови Держаудитслужби, його першого заступника та заступника, наказами Держаудитслужби, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, цим Положенням.

Згідно з п.3 Положення про Південний офіс Держаудитслужби основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Миколаївської, Одеської, Херсонської областей, Автономної Республіки Крим та в місті Севастополі.

Відповідно до абз. 2 п.п.7 п.4 Положення про Південний офіс Держаудитслужби офіс відповідно до покладених на нього завдань вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог.

Правові та організаційні засади здійснення фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України..

Статтею 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за:

виконанням функцій з управління об`єктами державної власності;

цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії;

достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників;

відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі);

веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів;

усуненням виявлених недоліків і порушень;

Згідно з п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Відповідно до статті Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 затверджено Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами (далі Порядок №550).

Згідно з пп.46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Відповідно до пп.49 Порядку №550 у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об`єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган державного фінансового контролю ставить вимоги перед керівником об`єкта контролю та органом його управління щодо пред`явлення цивільних позовів до винних осіб

Пунктом 50 Порядку №550 визначено За результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення:

притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю;

порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства;

звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства;

застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Пунктом 52 Порядку №550 визначено органи державного фінансового контролю здійснюють контроль за усуненням об`єктами контролю порушень законодавства за результатами аналізу їх зворотного інформування про вжиті заходи, а також під час наступних ревізій цих об`єктів контролю, систематично вивчають матеріали ревізій і на підставі їх узагальнення вносять відповідним органам державної влади та органам місцевого самоврядування пропозиції щодо перегляду нормативно-правових актів, усунення причин і умов, що сприяли порушенням законодавства.

Перш за все суд вважає за необхідне зазначити, що згідно правового висновку, який викладено у постанові Верховного суду від 08 травня 2018 року по справі № 826/3350/17 вимога відповідача безумовно породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак вона наділена рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Так у даному рішенні суд зазначив: «..Таким чином, з огляду на з`ясовану в ході здійсненого законодавчого аналізу правову природу письмової вимоги контролюючого органу, можна констатувати, що вона безумовно породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак вона наділена рисами правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт, може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

При цьому «законність» письмової вимоги контролюючого органу безумовно передбачає її обгрунтованість, тобто наявність підстав для її скерування адресату.

Обгрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Верховний Суд зазначає, що з огляду на зазначене вище, з метою дотримання завдань і основних засад адміністративного судочинства суди, які розглядали справу і наділені процесуальними повноваженнями встановлювати і оцінювати фактичні обставини справи, об`єктивно мали право перевірити обгрунтованість доводів Корпорації щодо дотримання відповідачем законності при прийнятті спірної вимоги, а також обгрунтованість доводів контролюючого органу щодо того, чи породжує спірна вимога права і обов`язки Корпорації.

Аналізуючи посилання відповідача на позицію Верховного Суду України, викладену у його постанові від 20 лютого 2018 року у справі №822/2087/17, суд зазначає, що висновок суду про те, що збитки контролюючим органом можуть бути стягнуті лише в ході відповідного судового процесу (а не шляхом пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги), не спростовує того, що «законна вимога» контролюючого органу, як індивідуально-правовий акт, повинна відповідати вимогам закону в частині її змісту і форми. Саме аналіз змісту вимоги контролюючого органу свідчить про те, чи такі вимоги дотримано та чи породжує така вимога права і обов`язки для підконтрольної установи.

З проведеного вище аналізу сутності завдань і функцій органів фінансового контролю, в тому числі у їх співвідношенні із завданнями адміністративного судочинства (рішення суб`єкта владних повноважень як предмет судового контролю), висновується, що рішення (дії, бездіяльність) органу фінансового контролю, прийняті в результаті реалізації їх окремо взятих завдань або функцій (пред`явлення обов`язкової до виконання вимоги як одна з них), є окремими предметами судового контролю.».

Так, предметом перевірки у даній справі є обґрунтованість висновків відповідача про порушення позивачем Порядку списання об`єктів комунальної власності, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 3333-VI від 16.04.2013, п. 21 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2007 р № 1314 при розбиранні протягом періоду з серпня 2019 по квітень 2020 року основних засобів (залізобетонний забор) залишковою вартістю 4 932 736,79 грн.

Пункт 1 спірної вимоги містить норми імперативного характеру та створює правові наслідків для позивача.

Так, комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса» зареєстроване як юридична особа 15.07.1999 року (Дата запису: 28.04.2005 Номер запису: 0007497).

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осбі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» є Одеська міська рада.

Як зазначено позивачем та встановлено судом для здійснення реконструкції аеродрому «Одеса» та будівництва нової злітно-посадкової смуги згідно рішенням Одеської міської ради від 18.06.2013р. № 3623-VI (а.с.67) державному підприємству «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок загальною площею 263 га за адресою: м. Одеса, Аеропорт, ділянка 1, для реконструкції аеродромного комплексу аеропорту «Центральний».

Зазначеним рішенням Одеської міської ради, зокрема, встановлено: припинити право постійного користування КП «Міжнародний аеропорт Одеса» земельними ділянками загальною площею 263 га, ділянка 1.

Рiшенням Одеської міської ради від 18.07.2013 року № 3685-VI (а.с.68-69) керуючись статтями 12, 65, пунктом а частини 2 статті 92, статтею 123, пунктом в частини 1 статті 186 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок державного підприємства ДИРЕКЦІЯ З БУДІВНИЦТВА МІЖНАРОДНОГО АЕРОПОРТУ ОДЕСА (ідентифікаційний код 38054466), розроблений Одеським відділенням державного підприємства Український державний науково-виробничий інститут зйомок міст та геоінформатики ім. А.В. Шаха (ДП Укргеоінформ), Одеська міська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок (додається), надати державному підприємству ДИРЕКЦІЯ З БУДІВНИЦТВА МІЖНАРОДНОГО АЕРОПОРТУ ОДЕСА у постійне користування земельні ділянки загальною площею 260,5507 га (категорія земель за основним цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), за адресою: м. Одеса, Центральний аеропорт, 2 (раніше Аеропорт, діл. 1), для реконструкції аеродромного комплексу аеропорту Центральний, а саме:

- земельну ділянку площею 19,4714 га (кадастровий номер :66:006:0005);

- земельну ділянку площею 241,0793 га (кадастровий номер :66:006:0004).

Рiшенням Одеської міської ради від 18.07.2013 року № 3666-VI (а.с.70) відповідно до пункту 52 частини 1 статті 26, статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 5 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», враховуючи звернення Міністерства інфраструктури України, Одеська міська рада вирішила здійснити в установленому чинним законодавством порядку безоплатну передачу проекту «Реконструкція, будівництво аеродромного комплексу КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», розробленого на замовлення комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Одеса» Українським державним проектно-технологічним інститутом цивільної авіації «Украеропроект» загальною вартістю 3 888 926,40 (три мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять шість) гривень 40 копійок до сфери управління Міністерства інфраструктури України на баланс Державного підприємства «ДИРЕКЦІЯ З БУДІВНИЦТВА МІЖНАРОДНОГО АЕРОПОРТУ «ОДЕСА».

Так, з наданого до суду проекту «Реконструкція, будівництво аеродромного комплексу КП «Міжнародний аеропорт «Одеса», розробленого на замовлення комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Одеса» (а.с.64-59), судом встановлено, що ним, зокрема, перебачалося розбирання існуючої огорожі.

Також, вказаним проектом передбачалося встановлення огородження з метою розмежування контрольованої зони та зони обмеженого доступу, також захист від несанкціонованого проникнення з території контрольованих зон назовні, що в свою чергу є важливим фактором боротьби з крадіжками аеропортовського майна і цінностей та порушення режиму. Для підвищення ступеню безпеки проектом та підвищенням на більш високу ступінь комплекс оснащений протипідкопним загородженням, системою електронної сигналізації та системою охоронного відеоспостереження, тому що сукупність захисту периметра об`єкту на базi iнженерного і технічного рубежів охорони не дають інформації про технічне оснащення порушника, наявності в нього холодного чи вогнепального озброення та вибухових речовин, а також індетифікувати його особистість.

Проектом передбачено встановлення зварного сітчастого панельного огородження типу «К-2-1» компанії «Droup LB Украпна», яке виробляється на Україні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки проектною документацією на периметрову огорожу аеродрому UA-ODS-01-1-1/01/02 Р-КМ, передбачене «розбирання існуючої огорожі», так як рішення Одеської міської ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки та проекту «Реконструкція, будівництво аеродромного, комплексу комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса», яким передбачено демонтаж та заміну огородження прийнято саме Одеською міською радою, тобто відповідним органом управління, суд вважає, що вказане свідчить про фактичне надання згоди на демонтаж та ліквідацію залізобетонного огородження.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивачем з незалежних від нього причин була втрата права користування земельною ділянкою, на якій знаходилась частина основного засобу, і, відповідно, можливість контролю, користування та утримання цієї частини паркану.

Судом встановлено, що 22.07.2019 року на адресу позивача складено лист вих. №314 (а.с.66), яким ТОВ «Спецрембуд», Генеральний підрядник з реалізації проекту по об`єкту «Реконструкція, будівництво аеродромного комплексу КП «Міжнародний аеропорт Одеса» повідомив комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса» про те, що він планує проведення робіт по монтажу огородження аеродрому на сході на ділянці від очисних споруд - до в`їзду на аеродром «Шкільний».

У листі зазначено, що в зв`язку з великою протяжністю огорожі роботи виконуються частково, поетапно.

У листі вказано, що проект виконання огородження передбачає демонтаж існуючої бетонної огорожі після виконання окремого етапу робіт і прив`язки змонтованої ділянки до існуючої.

В зв`язку з тим, що існуюча бетонна огорожа знаходиться на балансі Комунального підприємства, ТОВ «Спецрембуд» просив про надання позивачем рішення щодо визначення місць для складування та форми передачі на зберігання демонтованих бетонних плит огорожі.

Листом від 01.08.2019 року вих. №329 ТОВ «Спецрембуд», повідомило позивача про дату початку робіт з демонтажу залізобетонних плит (а.с.65).

15.08.2019 року комісією КП «Міжнародний аеропорт Одеса», яка призначена наказом №29/аг від 03.06.2016 року складено акт технічного стану №16-25(а.с.61) згідно якого дана комісія провела огляд стану залізобетонних плит огорожі периметра аеропорту інв.№ 01101008 веденої в експлуатацію 01.01.1983р; згідно проекту реконструкції проводиться заміна з/б огорожі на металеву сітчасту та зміна конфігурації периметра; проведено заміну ділянки довжиною 2277м на західній стороні периметра аеропорту під час демонтажу з/б плити огорожі втратили цілісність конструкції під впливом тривалості часу експлуатації та механічних ушкоджень.

Комісія дійшла висновку, що ремонт недоцільний, подальша експлуатація неможлива.

Даний акт затверджено в.о. генерального директора КП «МАО».

З наданих до суду доказів судом встановлено, що власник земельної ділянки (територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради) вилучив у КП «МАО» земельну ділянку і передав її у постійне користування ДП «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» разом із розташованими на ній спорудами та будівлями, у т. ч., залізобетонною огорожею по західному кордону аеродрому, тобто позивач втратив право користування земельними ділянками, на яких знаходилась частина залізобетонної огорожі по західному кордону (об`єкт основних засобів «Залізобетонна огорожа аеропорту», інвентарний номер 01101008), а новому користувачу земельних ділянок (державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса») частина залізобетонної огорожі перешкоджала у здійсненні статутних цілей - будівництво нової злітно-посадкової смуги, тому КП "Міжнародний аеропорт Одеса" змушене було демонтувати частину залізобетонної огорожі та списати її актами часткової ліквідації основного засобу, а саме частина залізобетонної огорожі - 4879 погонних метрів по західному кордону аеродрому.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, вказаним Законом визначено, що активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності для розпорядників бюджетних коштів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, розроблений на основі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку для державного сектору та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000 року затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" (далі - Національне положення стандарт) 7), схвалене Методологічною радою з бухгалтерського обліку при Міністерстві фінансів України

Вказаним Стандартом визначено, що основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Об`єкт основних засобів - це: закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством.

Пунктами 33 - 35 Положень (Стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" визначено, що об`єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом.

Фінансовий результат від вибуття об`єктів основних засобів визначається вирахуванням з доходу від вибуття основних засобів їх залишкової вартості, непрямих податків і витрат, пов`язаних з вибуттям основних засобів.

Регістри аналітичного обліку основних засобів, що вибули, додаються до документів, якими оформлені факти вибуття основних засобів.

У разі часткової ліквідації об`єкта основних засобів його первісна (переоцінена) вартість та знос зменшуються відповідно на суму первісної (переоціненої) вартості та зносу ліквідованої частини об`єкта.

Судом встановлено, що позивач у порядку, встановленому Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 92 вiд 27.04.2000 року, провів демонтаж основних засобів.

При цьому обов`язок по такому демонтажу спричинений саме здійсненням робіт Генеральним підрядником з реалізації проекту по об`єкту «Реконструкція, будівництво аеродромного комплексу КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

Судом встановлено, що вiдповiдно до П(С)БО7 комісією було проведено огляд технічного стану залізобетонних плит огорожі після монтажу згiдно проекту «Реконструкція, будівництво аеродромного комплексу КП «Міжнародний аеропорт «Одеса». Вказаною комiсiєю було встановлено, що залізобетонні плити огорожі втратили цілісність конструкції під впливом тривалості використання та механічних ушкоджень і визнано що подальша експлуатація не можлива. За цим фактом було складено акт часткової ліквідації відповідно Стандартів бухгалтерського обліку і у зв`язку з екологічною небезпекою сміття було утилізовано.

Як стверджує позивач, частина залізобетонної огорожі по північному, східному, північно-східному та південному кордонам відповідно до бухгалтерської довідки головного бухгалтера ОСОБА_1 провідним бухгалтером бухгалтерії ОСОБА_2 зроблено коригуючі проводки за 2019 р. у сумі 1 214 992.17 грн., сторновано з видатків за 1 квартал 2020 року на суму 223 198,06 грн.

Також позивач зазначає, що згідно рапорту ОСОБА_3 матеріально-відповідальної особи по залізобетонній огорожі, на баланс оприбутковані демонтовані у 2019 року залізобетоні плити у кількості 271 штуки та нарахований дохід в сумі 1 100 535,28 грн.

З урахуванням фактичних обставин даної адміністративної справи, зважаючи на об`єктивну необхідність у здійсненні розбирання частини основних засобів, враховуючи встановлені судом обставини та висновки, суд дійшов висновку, що позивачем було здійснено розбирання частини основних засобів з дотриманням вимог чинного законодавства України, які (залізобетонна огорожа) станом на теперішній час продовжують обліковуватися на балансі КП "Міжнародний аеропорт.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач інкримінує позивачу порушення порядку списання основних засобів (вищевказаної залізобетонної огорожі), так як КП «Міжнародний аеропорт Одеса» не отримало погодження на таке списання у Одеської міської ради.

Так, рішенням Одеської міської ради №3333-VI від 16.04.2013 р. затверджено Порядок списання об`єктів комунальної власності, якими є об`єкти незавершеного будівництва (незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи), матеріальні активи, що відповідно до законодавства визнаються основними фондами (засобами), іншими необоротними матеріальними активами.

Вказаним порядком визначено, що об`єкти комунальної власності, якими є об`єкти незавершеного будівництва (незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи), матеріальні активи, що відповідно до законодавства визнаються основними фондами (засобами), іншими необоротними матеріальними активами списуються суб`єктами господарювання згідно з Порядком списання об`єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 N 1314 із змінами (далі «Порядок»).

Списання майна здійснюється у спосіб, передбачений «Порядком».

Суб`єктами господарювання є бюджетні установи та організації, які утримуються за рахунок коштів бюджету м. Одеси та комунальні підприємства, які утворені Одеською міською радою.

Для бюджетних установ рішення про списання майна приймається в залежності від вартості майна:

а) списання повністю амортизованих основних фондів (засобів), інших необоротних матеріальних активів суб`єкта господарювання, первісна (переоцінена) вартість яких становить менш як 10 тис. гривень, здійснюється за рішенням керівника установи з дозволу керівника установи вищого рівня (головного розпорядника);

б) списання повністю амортизованих основних фондів (засобів), інших необоротних матеріальних активів суб`єкта господарювання, первісна (переоцінена) вартість яких становить більш як 10 тис. гривень, здійснюється за рішенням Одеської міської ради.

Для комунальних підприємств дозвіл на списання надається Одеською міською радою.

Відповідно до п.6 та п. 7 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 N 1314 з метою отримання згоди на списання майна суб`єкт господарювання подає суб`єкту управління разом із зверненням стосовно списання майна такі документи:

1) підписане керівником суб`єкта господарювання техніко-економічне обґрунтування необхідності списання майна, в якому містяться розрахунки та/або інша інформація про очікуваний фінансовий результат списання майна та про те, як воно вплине на фінансовий план (для державних підприємств), напрями використання коштів, які передбачається одержати в результаті списання, а також інформація про вплив списання майна на цілісність майнового комплексу і провадження суб`єктом господарювання виробничої та іншої діяльності;

2) відомості про майно, що пропонується списати за даними бухгалтерського обліку (крім об`єктів незавершеного будівництва), згідно з додатком 1;

3) акт інвентаризації майна, що пропонується до списання, згідно з додатком 2;

4) акт технічного стану майна, затверджений керівником суб`єкта господарювання (не подається у разі списання майна, виявленого в результаті інвентаризації як нестача);

5) відомості про наявність обтяжень чи обмежень стосовно розпорядження майном, що пропонується списати (разом з відповідними підтвердними документами);

6) відомості про земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, із зазначенням напрямів подальшого використання земельних ділянок, які вивільняються, та у разі наявності - копії відповідних підтвердних документів, зокрема державного акта на право постійного користування землею, кадастрового плану або договору оренди землі;

7) відомості про об`єкти незавершеного будівництва, а саме: дата початку і припинення будівництва, затверджена загальна вартість, вартість робіт, виконаних станом на дату припинення будівництва (ким і коли затверджено завдання на проектування, загальна кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, кошторисна вартість проектно-вишукувальних робіт, виконаних до їх припинення, стадії виконання робіт);

8) відомості про вчинення дій, спрямованих на визначення можливості застосування інших способів управління щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, зокрема вивчення попиту щодо їх відчуження, оренди, безоплатної передачі іншим суб`єктам господарювання;

9) документи, на підставі яких здійснюється будівництво або реконструкція чи технічне переоснащення діючих об`єктів (у разі, коли майно списується у зв`язку з будівництвом, реконструкцією та технічним переоснащенням);

10) висновок спеціалізованої організації про технічний стан об`єкта нерухомості, що пропонується до списання, із визначенням витрат, необхідних для відновлення такого об`єкта (подається за вимогою суб`єкта управління або державного органу приватизації за місцезнаходженням суб`єкта господарювання).

У разі коли рішення про списання майна потребує погодження з державним органом приватизації за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, такий суб`єкт подає зазначені документи відповідному органу приватизації разом з висновком суб`єкта управління щодо необхідності списання такого майна, який надається суб`єктом управління у формі листа протягом 30 днів з дати надходження документів, зазначених у підпунктах 1-10 цього пункту.

Суб`єкти господарювання, щодо яких Кабінет Міністрів України виконує функції з управління, подають зазначені документи Фонду державного майна для опрацювання і подання Кабінетові Міністрів України пропозицій щодо списання майна.

У разі потреби суб`єкт управління, державний орган приватизації за місцезнаходженням суб`єкта господарювання можуть запитувати від суб`єкта господарювання додаткові документи, необхідні для прийняття рішення про списання майна (технічні паспорти, суднові документи, витяги з реєстрів, висновки спеціалізованих організацій, договори або їх проекти тощо).

Вичерпний перелік додаткових документів може визначатися розпорядчим актом суб`єкта управління.

Державний орган приватизації за місцезнаходженням суб`єкта господарювання приймає протягом 30 робочих днів з дати надходження у повному обсязі зазначених документів рішення про погодження чи відмову в погодженні списання майна, яке доводиться до суб`єкта господарювання у формі листа.

Рішення про надання чи відмову в наданні згоди на списання майна приймається відповідним суб`єктом управління протягом 30 робочих днів з дати надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, та після погодження з державними органами приватизації відповідно до абзацу третього пункту 5.

Рішення про надання згоди на списання майна оформлюється у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоди - у формі листа. Рішення про відмову в наданні згоди на списання майна приймається у разі, коли:

майно не відповідає вимогам, визначеним у пункті 4 цього Порядку;

суб`єкт управління визначив інші шляхи використання майна, що пропонується до списання;

суб`єкт господарювання подав передбачені цим Порядком документи з порушенням установлених вимог, а також коли в документах наявні суперечності;

у техніко-економічному обґрунтуванні доцільності списання майна відсутні економічні та/або технічні розрахунки, що підтверджують необхідність списання майна (у тому числі визначення впливу списання майна на цілісність майнового комплексу і провадження виробничої та іншої діяльності);

відповідно до законодавства заборонено розпорядження майном.

Згідно з п.21, п.22 Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 N 1314 розбирання та демонтаж майна, що пропонується до списання, проводиться тільки після прийняття відповідним суб`єктом управління рішення про надання згоди (згідно з цим Порядком) на списання майна (крім випадків пошкодження майна внаслідок аварії чи стихійного лиха).

Розбирання, демонтаж та списання майна, а також відображення на рахунках бухгалтерського обліку фактів проведення відповідних господарських операцій згідно з цим Порядком забезпечується безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває майно.

Тобто, чинним законодавством передбачено певні етапи прийняття рішення про списання майна, який передбачає:

- зверненням стосовно списання разом із визначеним пакетом документів;

- прийняття рішення про погодження чи відмову в погодженні списання майна.

Лише за умов дотримання даного алгоритму, суб`єкт здійснює відповідні роботи по демонтажу.

На думку суду, зважаючи на те, що розбирання основних засобів (залізобетоний забор) залишковою вартістю 4.932,74 тис. грн (первісна вартість - 5 794,63 тис. грн) відповідачем вже здійснено, навіть, якби при розгляді даної справи була б підтверджена відсутність дозволу органу управління на вказане списання майна, доцільність даного погодження відповідачем не зазначено, а судом не встановлено.

Суд також зазначає, що ні оскаржувана частина вимоги органу державного фінансового контролю, ні акт ревiзiї не містять посилання на відповідну методику визначення залишкової вартості основних засобів позивача.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, тієї чи іншої процедури вважає, що порушення такої процедури не може бути підставою для нівелювання законності списання позивачем основних засобів.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Застосовуючи принципи ЄСПЛ, суд вказує на те, що прийняття п.1 спірної вимоги з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги позивача про визнання протиправними та скасування пункту 1 вимоги Південного офісу Держаудитслужби № 15-05-23-14/4273-2020 від 25.08.2020 р., а отже, вона є такою, що підлягає задоволенню.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до суду з вимогами про визнання протиправною та скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020 позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 2270,00 грн.

З урахуванням задоволення позовної заяви, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 2270,00 грн підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» до Південного офісу Держаудитслужби, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса», Одеська міська рада про визнання протиправною та скасування п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.1 Вимоги Південного офісу Держаудитслужби щодо усунення виявлених порушень від 25.08.2020 року №15-05-23-14/4273-2020.

Стягнути з Південного офісу Держаудитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт Одеса» (Аеропорт ЦА, м.Одеса, 65036, );

Відповідач Південний офіс Держаудитслужби (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65012, );

Треті особи:

Державне підприємство «Дирекція з будівництва Міжнародного аеропорту «Одеса» (Аеропорт ЦА, м.Одеса, 65036, ).

Одеська міська рада (Думська площа, 1, Одеса, 65026, код ЄДРПОУ 26597691)

Суддя С.М. Корой