Справа № 456/2117/21
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2117/21
Провадження № 2-а/456/51/2021
РІШЕННЯ

іменем України

09 серпня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сеник Юрія Михайловича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою поліцейського 3 батальону 3 роти УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сеник Ю.М. від 27.04.2021р. серія ЕАН №4130158 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.04.2021р. близько 18.14 год. він керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Дубина Сколівського району Львівської області на автодорозі Київ-Чоп М-06 650 км. рухався в сторону м. Стрия (населеному пункті позначеному знаком 5.45) зі швидкістю 95 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 35 км/год., швидкість вимірювалася приладом «ТruCAM» LTI 20/20 №ТС000660, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. З даною постановою категорично не згідний, з наступних підстав. Така постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. У спірну постанову внесено неправдиві відомості про накладення відносно нього адміністративного стягнення. Крім того, відповідач при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення, зокрема, фото-відео фіксація. Окрім того, поліцейський не взяв до уваги наявність свідків, які у той момент перебували в автомобілі, а саме, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та які б підтвердили, що він рухався з допустимою швидкістю. Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Разом з тим, в порушення зазначених вимог в зоні фіксації вимірювачем LTI 20/20 №ТС000660 (на автодорозі Київ-Чоп М-06 (в межах м.Сколе до смт.В.Синьовидне) швидкості руху транспортного засобу марки «Volkswagen», не були розміщені та не діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 "Населений пункт"; 5.46 "Кінець населеного пункта"; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».
Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» та листа Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02, прилад «ТruCAM» при проведенні фіксації швидкості

певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим. Поряд з цим, в порушення вищевказаної норми, фіксація швидкості руху його автомобіля поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції здійснювалася шляхом утримання приладу «ТruCAM» поліцейським у руці. Крім того, поліцейськими Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції його права, передбачені ст. 268 КпАП України, не роз`яснювалися, у тому числі і права на захист, а відтак порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, для підтвердження порушення ним пункту 12.4 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати докази, зокрема, відеозапис події, пояснення свідків, тощо, проте таких доказів позивачем не надано. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення ним такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення немає відтак, викладені у постанові обставини набувають рис припущення, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова). Тому своїми діями, ОСОБА_4 грубо порушив вимоги ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати, а провадження по справі закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, додатково пояснив, що повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, так як 27.04.2021р. у с. Дубина Сколівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen» та рухався зі швидкістю 60 км/год, а не 95 км/год, як вказано у спірній постанові. Крім того, у зоні фіксації швидкості руху, а саме в межах м. Сколе до смт. В.Синьовидне, не були розміщені знаки та не діяли обмеження передбачені дорожніми знаками: 5.45 "Населений пункт"; 5.46 "Кінець населеного пункта"; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень». Також, прилад «ТruCAM» при проведенні фіксації не може утримуватися інспектором в руках, а має бути стаціонарно вмонтованим, що є незаконним та не може братися до уваги, а відповідно і бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності. Тому просить спірну постанову скасувати у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином неодноразово повідомлені про час та місце слухання справи рекомендованими листами з повідомленням. Однак скерували на адресу суду відзив з якого вбачається, що доводи позивача заперечують з огляду на їх безпідставність та невмотивованість. Вказують, що твердження позивача не відповідають дійсності та спрямовані на уникнення настання для нього негативних наслідків, зокрема у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів «ТruCAM» LTI 20/20 №ТС000660» та підтверджується роздруківкою з цього пристрою,на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту та відео. Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20589 від 08 грудня 2020 року, виданого ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000660. Дане свідоцтво чинне до 08 грудня 2021 року. Згідно даних експертного висновку від 27.09.2018р. №04/02/03 3008, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в об`єкті експертизи (лазерний вимірювач

швидкості LTI 20/20 TruCam) правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУISO/IEC 18033-3:2015, із довжиною ключа 256 біт. Об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Тобто, будь-яких порушень з боку інспекторів патрульної поліції при здійсненні вимірювання швидкості руху автомобіля позивача та фіксації правопорушення не встановлено. Тому відсутні підстави вважати наведені вище докази неналежними. Щодо твердження позивача про ймовірні, на його думку, процедурні порушення, то навіть при наявності такого порушення, воно не повинно сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення рішення. Аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Відповідно до ст.40 Закону № 580-УІІІ поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. «TruCam» являється лазерним портативним пристроєм вимірювання швидкості транспортних засобів та не відноситься до категорії автоматичної фото- і відеотехніки. На підставі наведеного просять відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю таких вимог.

Відповідач поліцейський 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сеник Ю.М. в судовому засіданні пояснив, що він 27.04.2021р. в складі екіпажу заступив на патрулювання а/д Київ-Чоп. Близько 18.14 год. у с. Дубина Сколівського району ними було зафіксовано автомобіль марки «Volkswagen», який рухався у населеному пункті та перевищив дозволену швидкість на 35 км/год, а саме рухався зі швидкістю 95 км/год.. Відповідно до цього водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. Того факту, чому на фото та відео фіксації не зафіксовано дорожніх знаків 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.70 «Фото, відео фіксування порушень», а також відсутні координати місця фіксації порушення, пояснити не може, оскільки пройшло багато часу та він цього не пригадує. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши покази сторін, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Як вбачається з копії постанови серії ЕАН №4130158, 27.04.2021р. близько 18.14 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 у с. Дубина Сколівського району Львівської області на автодорозі Київ-Чоп М-06 650 км. рухався в сторону м. Стрия (населеному пункті позначеному знаком 5.45) зі швидкістю 95 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 35 км/год., швидкість вимірювалася приладом «ТruCAM» LTI 20/20 №ТС000660, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно дефініції, наведеної у п.1.10 ПДР, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункту».
Пунктом 5.45 Правил передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що заперечення позивача у порушенні ПДР грунтувалися на відсутності відповідних дорожніх знаків, в зоні дії яких патрульні поліцейські мали право фіксувати перевищення водіями транспортних засобів встановленої швидкості руху.
Так, позивач у своїй позовній заяві вказував на відсутність покликань в оспорюваній постанові на докази місцезнаходження дорожніх знаків «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, а також на відсутність інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини розміщення на цьому відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70» «Фото, відео- фіксування порушень ПДР». Крім того, позивач вказував на незаконність застосування працівниками поліції «ТruCAM» LTI 20/20 №ТС000660.

Проведення повірки вимірювальної техніки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 року № 193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17851, виданого Державним підприємством Укрметртестстандарт від 19.12.2019 року та чинного до 19.12.2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTІ 20/20» № ТС000340, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCam LTІ 20/20», виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03-3008. Термін дії експертного висновку до 27.09.2021 року.

Таким чином, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTІ 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність реалізації у приладі «TruCam» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam».

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тому, «TruCam являється лазерним портативним пристроєм швидкості транспортних засобів та не відноситься до категорії автоматичної фото- і відеотехніки.
Отже, доводи позивача щодо незаконного застосування працівниками поліції лазерного вимірювача «ТruCAM» LTI 20/20 №ТС000660 не відповідають дійсності та не можуть братися судом до уваги як належний та допустимий доказ.

При цьому, в якості доказу перевищення позивачем встановленої швидкості руху в населеному пункті, відповідачем було надано суду фото та відеофіксацію порушення приладом

TruCam LTI 20/20. Проте, як вбачається з наданих фото та відеофіксації, реєстраційний номерний знак автомобіля зафіксовано частково, а саме видно тільки половину номерного знаку «ВС 84», що не може свідчити про належність зафіксованого автомобіля саме позивачу, а не іншій особі.
Незважаючи на те, що позивач не заперечує факту керування того дня належним йому транспортним засобом, проте вказує, що фіксація порушення здійснена поза межами дії вищевказаних дорожніх знаків і саме ця обставина підлягає доказуванню.
Надаючи правову оцінку наданим відповідачем доказам, а саме фото та відеофіксацію порушення приладом TruCam LTI 20/20, суд вважає такі докази неналежними, недопустимими, недостовірними та недостатніми для висновку про порушення позивачем ПДР з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 74 цього Кодексу передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Аналізуючи приведені процесуальні норми, беручи до уваги встановлені судом обставини та надані відповідачем в якості доказу фото та відеофіксацію порушення приладом TruCam LTI 20/20, суд приходить до висновку, що такі докази не можуть вважатися належними, оскільки не підтверджують факт перевищення позивачем встановленої швидкості руху, саме в зоні дії вищевказаних дорожніх знаків та не спростовує доводів позивача в цій частині, не може вважатися допустимим, оскільки факт перевищення позивачем встановленої швидкості руху та його незгода з фіксацією порушення саме в зоні дії вказаних дорожніх знаків долученими фотознімками не підтверджується, окрім того не вказано географічні координати місця фіксації події з географічною широтою та географічною довготою, що б відповідало координатам населеного пункту с. Дубина Сколівського району Львівської області, тому не можуть вважатися достовірними оскільки на підставі таких доказів не можливо встановити ту обставину, що позивач рухався зі швидкістю 95 км/год на ділянці дороги, на якій розміщені відповідні дорожні знаки, а також не можуть вважатися достатніми, оскільки на підставі таких доказів в сукупності з іншими доказами, суд позбавлений можливості встановити обставини справи, що входять до предмета доказування.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.
Однак, в свою чергу поліцейським 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Сеник Ю.М. у спірній постанові ід 27.04.2021р не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, незважаючи на запити суду, не представлені такі докази і в судове засідання.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)

встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи
в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 1 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За наведених обставин, оспорювана постанова є такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, згідно висновку, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.
Враховуючи те, що в судовому засіданні, жодним чином не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211,229, 241-246, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН №4130158 від 27.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів