Справа № 160/5101/21
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

10 серпня 2021 р. Справа №160/5101/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шувалова Т.О., розглянувши матеріали позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2021 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 37364,48 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

28 липня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідача 17 червня 2016 року було відраховано з числа курсантів Національної академії внутрішніх справ та під підпис ознайомлено з довідкою про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця Національної академії внутрішніх справ у розмірі 37364,48 грн.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14 липня 2016 року № 202 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

10 грудня 2018 року Національна академія внутрішніх справ звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням осіб у навчальному закладі.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням осіб у навчальному закладі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2020 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року залишено без змін.

Позивач зазначає, що оригінали та копії документів, які були направлені до суду разом з позовною заявою були повернуті Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на адресу Національної академії внутрішніх справ 01 березня 2021 року.

Отже, позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Із матеріалів позовної заяви убачається, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 01 вересня 2014 року № 153 о/с ОСОБА_1 було зараховано на навчання з 01 вересня 2014 року.

27 травня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 12 ДЮІ про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (Національній академії внутрішніх справ), у якому зазначені підстави для відшкодування фактичних витрат на підготовку.

Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 17 червня 2016 року № 798 ОСОБА_1 було відраховано з числа курсантів навчально-наукового інституту № 2 Національної академії внутрішніх справ 17.06.2016 року у зв`язку із завершенням навчання.

17 червня 2016 року була складена довідка про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ за період навчання ОСОБА_1 з вересня 2014 року по червень 2016 року.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 14 липня 2016 року № 202 о/с ОСОБА_1 , випускника Національної академії внутрішніх справ, звільнено зі служби в поліції за п. 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції) з 14 липня 2016 року.

Тобто, починаючи з 2016 року позивач знав про існування фактичних витрат, які відповідач мав відшкодувати позивачу.

Частинами першою-другою статті 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного договору, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії внутрішніх справ.

Спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Правову позицію щодо застосування у такій категорії справ місячного строку звернення до суду неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 360/917/19, від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19, від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19, від 13 серпня 2020 року в справі №1.380.2019.001192, від 19 листопада 2020 року в справі №400/2654/19, від 20 листопада 2020 року в справі №160/11957/19, від 21 січня 2021 року в справі №520/1559/2020 та від 28 січня 2021 року в справі №520/6265/2020.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Національна академія внутрішніх справ починаючи з 2016 року знала про існування боргу по відшкодуванню відповідачем фактичних витрат на підготовку фахівця, але звернулась до суду з цим позовом 31 березня 2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними, і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними і допустимими доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, на переконання суду, позивач не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце у 2016 році та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду.

Відтак, зважаючи на тривалість строку, який пропущено, поведінку позивача, яка передувала зверненню до суду з даним позовом, вказані у заяві підстави пропуску строку звернення до суду з даним позовом не є поважними.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на те, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строком, зазначені у заяві від 28.07.2021 року обставини про непропущення ним строку звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними, тому заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід залишити без задоволення, а позовну заяву повернути позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256,підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви Національної академії внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 1) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ,місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 10 серпня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова