Справа № 400/6000/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України
12 серпня 2021 р. № 400/6000/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Ісламова І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Городецького, 13,Київ 1,01001,
третя особа:Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
про:визнання дій протиправними та скасування постанови від 06.07.2021 ВП № 63872634,

За участю:

Від позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Від відповідача: не з"явився

Від третьої особи: не з"явився

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, третя особа військова частини НОМЕР_1 , з вимогами визнати дії державного виконавця Яковенко В.А. відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби щодо винесення постанови ВП №63872634 від 06.07.2021 про закінчення виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову ВП №63872634 від 06.07.2021 про закінчення виконавчого провадження.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що незгоден з рішенням відповідача. Позивач тривалий час телефонував до державного виконавця, але йому відмовляли у надані інформації. 21.07.2021 у телефонному режимі йому було повідомлено про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає, що вказані дії є ознаками непрофесіоналізму, нерозуміння норм діючого законодавства, та такими, що порушують його права, як стягувача та громадянина, учасника бойових дій. Вирішуючи питання про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконання рішення суду, державний виконавець був зобов`язаний перевірити правильність нарахування боржником виплати середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільнені, оскільки, згідно наданої довідки не треба бути спеціалістом в області фінансів та бухгалтерії, щоб помітити факт неповного виконання судового рішення. Так, державним виконавцем не було залучено спеціаліста (експерта) з метою встановлення суми, яка підлягає виплаті, не отримано жодних пояснень від боржника, та взагалі державний виконавець займав пасивну позицію та як наслідок, несвідомо, перейшов на сторону боржника. Отже, державний виконавець знехтував вимогами діючого законодавства, чим порушив права стягувача.

На думку позивача, оскільки розмір його грошового забезпечення складає 20762 гривень, а період за який йому мав бути виплачений середній заробіток з 15.09.2018 по 15.04.2021. Отже, кількість місяців несвоєчасного розрахунку слід помножити на розмір місячного грошового забезпечення, яке є незмінним.

Відповідач відзиву не надав.

Третя особа, пояснень також не надала.

В судове засідання 12.08.2021 з`явився позивач та представник позивача, які підтвердили позицію викладену у позовній заяві. Представник відповідача та третій особи, в судове засіданні не з`явились.

Суд розглянув справу в порядку скороченого провадження з особливостями передбаченими ст.287 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 у справі №400/4743/19, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 15.09.2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 15.09.2018 року.

09.09.2020 Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №400/4743/19.

За цим виконавчим листом було відкрито виконавче провадження №63872634.

12.03.2021 ухвалою МОАС було задоволено заяву Військової частини НОМЕР_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Встановлено спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі № 400/4743/20 шляхом зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів за період з 2015 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 15.09.2018 року.

Встановлено спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року у справі № 400/4743/20 шляхом зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку.

В квітні 2021 року, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, на виконання рішення МОАС від 09.09.2020 у справі №400/4743/19 нарахувало ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки з 2015-2018 роки у сумі 38755,73 гривень, а також середній заробіток за весь час затримки виплати неналежних сум по день фактичного розрахунку 38755,73 гривень.

Зазначені кошти були перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 , про що повідомлено позивача та державного виконавця.

06.07.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вирішуючи питання чи було у цьому випадку фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, суд виходить з того, що рішенням від 11.03.2020 у справі № 400/4743/19 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку, покладено саме на військову частину (в подальшому замінено на Фінансове управління).

При цьому, судом не визначено конкретної суми середнього заробітку.

За таких обставин, рішенням суду від 11.03.2020 у справі №400/4743/19 покладено на роботодавця провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку, як це вважає правильним сам боржник.

У такому разі, правильність нарахування та виплати середнього заробітку цілком залежить від сумлінності та доброчесності боржника.

Але, правильність та повнота такого нарахування не можуть бути перевірені державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення. Державний виконавець позбавлений будь-якої можливості поставити під сумнів правильність обрахунку суми середнього заробітку, оскільки така сума відсутня у виконавчому документі.

До того ж, правильність суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, враховуючи вимоги постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, постанови Верховного Суду від 30.11.20 у справі №480/3105/19, від 23.12.20 у справі №803/1768/17 та ін., визначається не лише ст.117 КЗпП та постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95, а також з урахуванням справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця, який повинен враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тобто, належний до виплати розмір середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум по день фактичного розрахунку, є величенної виключно індивідуальної, у кожному конкретному випадку, та повинна бути визначена органом, який виносить рішення по суті спору.

Державний виконавець під час виконавчого провадження позбавлений повноважень самостійно обраховувати цю суму, тим більше враховуючи вимоги постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц щодо дотримання справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

За таких обставин, повідомлення боржника від 23.06.2021 про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки належних сум, як і зазначено у виконавчому документів, є достатньої підставою для державного виконавця для висновку про фактичне повне виконання судового рішення.

Суд дійшов висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 06.07.2021 у виконавчому провадженні ВП63872634, є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13,Київ 1,01001 ) відмовити.

2.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко