Справа № 488/2088/21
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2088/21
Провадження № 2-а/488/39/21 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.08.2021 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Глубоченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4261263 від 26.05.2021 року та закрити провадження в адміністративній справі. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що вищезазначеною постановою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої на нього був накладений штраф у розмірі 425 грн., за те, що він керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Позивач зазначив, що він є учасником бойових дій через що звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, про що повідомив інспектора поліції, проте інспектор не взяв до уваги його доводи та безпідставно виніс оскаржувану позивачем постанову.

Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення та закрити провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 02.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі, її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому він заперечував проти позову через його безпідставність та необґрунтованість, а також вказав, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах та з підстав, вказаних в оскаржуваній ним постанові.

Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється, зокрема, Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, які затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із діючим законодавством.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог нього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення містить ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», яка визначає основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту-технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

Ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена карта») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення та транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки встановлена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, в силу ч. 1 ст. 126 КУпАП, - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом із цим, законодавством визначені особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України. Зокрема, відповідно до п. 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2021 р., - учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Судовим розглядом встановлено, що 26.05.2021 р. близько 08 год. 40 хв. позивач по даній справі - ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «RENAULT LAGUNA» з р/н НОМЕР_1 та рухався по пр. Богоявленському 336 у м. Миколаєві, де був зупинений інспектором УПП в Миколаївській області Корніло Ю.В. за порушення ПДР України, а саме - вказаний транспортний засіб рухався без передбаченого конструкцією заднього скла, що є порушенням п. 31.4.7 а ПДР України.

При перевірці документів інспектором було зроблено висновок про відсутність у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оформлене постановою серії ЕАН № 4261263 від 26.05.2021 року.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .

Із наявного у матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису з нагрудного відео реєстратору інспектора УПП, вбачається, що позивач повідомив інспектора поліції про те, що він є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Разом із цим, зі змісту п. 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що однією з умов для звільнення особи від обов`язку щодо страхування його цивільно-правової відповідальності як власника транспортного засобу є особисте керування належним йому транспортним засобом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень п. 13.1. статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (рішення № 7-рп/2014 від 23.12.2014 р.), вказав, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Конституційне провадження у даній справі щодо поширення дії положень п. 13.1. ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на осіб, які керують транспортними засобами на підставі довіреності та щодо обов`язку МТСБУ в такому випадку відшкодувати збитки від ДТП, - було припинено на підставі п. 3 ст. 45 Закону України «Про Конституційний Суд України» через непідвідомчість Конституційному Суду України даних питань.

У п.п. 2-3 Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2014 від 23.12.2014 р. зазначено, що згідно з пунктом 13.1. статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Конституційний Суд України вважає, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961 в аспекті зазначених питань не підлягає офіційному тлумаченню з огляду на те, що довіреність на керування транспортним засобом відповідно до підпункту 1 пункту 6 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 5 липня 2011 року № 3565-УІ виключено з переліку правових підстав, які підтверджують, що особа є законним володільцем (користувачем) наземного транспортного засобу. У зв`язку з цим не потребує тлумачення і пов`язане з інститутом довіреності питання щодо обов`язку Моторного бюро відшкодовувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди.

Проте позивачем до свого позову не було надано документів, які б підтверджували правомірність володіння ним транспортним засобом марки «RENAULT LAGUNA» з р/н НОМЕР_1 (право власності чи інша правова підстава). Більше того, позивач у своєму позові також не зазначає того, на якій правовій підставі він керував вказаним транспортним засобом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що інспектор поліції правомірно виніс оскаржувану постанову та притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

В силу приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 286, 293, 295 КАС України, -

В и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Патрульної Поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Селіщева