Справа № 640/20205/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом у якому просила:

1) визнати протиправними дії ДМС України щодо направлення її звернення, зареєстрованого 20 березня 2020 року вх. №К-2906-20, до Міністерства закордонних справ України за належністю;

2) зобов`язати ДМС України розглянути належним чином звернення ОСОБА_1 , перевірити факт внесення органом внутрішніх справ України напису «громадянин України» до її паспорта громадянина СРСР та надати за результатами такої перевірки довідку та інші документи, запитувані у її зверненні, зареєстрованому 20 березня 2020 року вх. №К-2906-20.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вчинені відповідачем дії щодо направлення її звернення за належністю є неправомірними та такими, що порушують законні інтереси позивача, оскільки відмова відповідача розглянути звернення та, як наслідок, ненадання затвердженої законодавством довідки позбавляє позивача подальшого здійснення процедури оформлення належності до громадянства України та отримання внутрішнього паспорта громадянина України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначено, що звернення позивача від 10.03.2020, стосувалося не перевірки належності до громадянства, а вчинення певних дій та надання інформації.

Відповідач подав відзив, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дальні Комиші, Кримської області УРСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

08.02.1991 виїхала на навчання у м. Москва.

02 лютого 1992 року ОСОБА_1 прийняла громадянство України, про що 12.03.1994 року у Посольстві України в Російській Федерації було внесено відповідний запис до паспорту громадянина СРСР, згідно з яким ОСОБА_1 є громадянкою України відповідно до пункту 2 статті 2 Закону «Про громадянство».

В подальшому, у 1997 році в обмін на вищезазначений паспорт з внесеним написом «громадянин України», позивач отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон у посольстві України в Російській Федерації.

У 2003 році в посольстві України в Російській Федерації позивач отримала новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується копією паспорту.

Станом на день подання позову до суду, ОСОБА_1 внутрішній паспорт не отримувала.

10.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до ДМС України для отримання довідки на підтвердження факту проставлення відповідного напису «громадянин України» та печатки у паспорті громадянина СРСР, що належав позивачу.

У своєму листі-відповіді вих. № К-2906-20/4.2. З/903-20 від 25.03.2020 відповідач повідомив позивачу про те, що оскільки порушене у зверненні питання не належить до компетенції Державної міграційної служби України, відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» дане звернення направлено за належністю до Міністерства закордонних справ України.

Незгода позивача з даною відповіддю обумовило її звернення до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 (надалі - Положення) ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Положення основними завданнями ДМС України, є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Підпунктом 26 пункту 4 Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Як встановлено судом першої інстанції, 20.03.2020 до ДМС надійшло звернення громадянки ОСОБА_1 щодо проведення перевірки факту внесення органом внутрішніх справ України до паспорту громадянина СРСР (серія НОМЕР_1 ) напису «громадянина України», та копії відповідних документів, що підтверджують зазначений факт.

Ознайомившись зі змістом звернення ОСОБА_1 , ДМС України направлено його за вихідним листом № К2906-20/4.2.3/903-20 від 25.03.2020 за належністю до Міністерства закордонних справ для розгляду.

Так, правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади. їх посадових і службових осіб визначено Законом № 2235-ІЙ та Порядком № 215.

Відповідно до Закону № 2235-ІІІ громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Статтею 3 Закону № 223 5-III визначено коло осіб, які належать до громадянства України, зокрема громадянами України є особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

18.04.1992 Президент України прийняв розпорядження «Про прискорення реалізації Закону України «Про громадянство України» № 60, яким: Міністерству внутрішніх справ України доручено протягом 1992 року внести у чинні паспорти громадян України, які проживають на її території, написи «Україна», «України» - замість «СРСР». «Союзу Радянських Соціалістичних Республік» відповідно;

Міністерству закордонних справ України внести такі ж відмітки у паспорти громадян України, які проживають за кордоном.

Відповідно до поданої, позивачкою інформації, такий напис у паспорт заявниці було зроблено посольством України в Російській Федерації

Згідно статті 24 Закону № 2235-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, передбачені частиною першою цієї статті, стосовно осіб, які проживають на території України.

Відповідно до статті 25 Закону № 2235-ІІІ повноваження щодо перевірки належності до громадянства України за заявами осіб, які перебувають за кордоном, ведення обліку осіб, які набули громадянство України та припинили громадянство України, стосовно осіб, які відповідно до чинного законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном покладено на Міністерство закордонних справ України, дипломатичні представництва та консульські установи України.

Порядок № 215 визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Порядку № 215, для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з пунктом 2 Розділу І визначено, що заяви з питань громадянства оформлюються:

про перевірку належності до громадянства України особою, яка перебуває за кордоном, - на ім`я керівника дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем перебування особи.

Приписами пункту 4 Розділу І Порядку № 215 встановлено, що заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

На підставі пункту 5 Розділу І Порядку № 215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України (пункт 7 Порядку № 215).

Пунктом 16 Порядку встановлено, що для перевірки належності до громадянства України особа подає заяву про перевірку належності до громадянства України, в якій у довільній формі викладає, у зв`язку з якими обставинами потребує перевірки належність до громадянства України.

Згідно з пунктом 91 Порядку № 215, у разі звернення особи, яка перебуває за кордоном, із заявою про перевірку належності до громадянства України дипломатичне представництво чи консульська установа України здійснює таку перевірку за своїми обліками або надсилає відповідний запит до територіального органу державної міграційної служби України

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що звернення громадянки ОСОБА_1 стосується перевірки її належності до громадянства України, при цьому, ДМС України діяло на підставі та в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб, а отже підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 - відсутні.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року.