Справа № 420/11669/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 серпня 2021 р. м.ОдесаСправа № 420/11669/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Командувача Військово-Морських сил Збройних сил України, Командування Військово-морських Сил Збройних Сил України, Міністерства оборони України, 3-тя особа - Державна казначейська служба України, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Командувача Військово-Морських сил Збройних сил України, Командування Військово-морських Сил Збройних Сил України, Міністерства оборони України, 3-тя особа - Державна казначейська служба України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України щодо використання пункту 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку у якості підстави для прийняття рішення, оформленого абзацом 2 пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 року №184 (по стройовій частині) про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та зняття зі всіх видів забезпечення з 24 вересня 2020 року;

- визнати протиправною бездіяльність Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України та Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яка полягає у недоведені встановленим порядком до Міністерства оборони України належних відомостей, оформлених відповідним чином службовими документами, про необхідність прийняття Міністром обороні України рішення про скасування як нереалізованого пункту 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку; зобов`язати Командування Військово-морських Сил Збройних Сил України встановленим порядком направити до Міністерства оборони України відповідні службові документи, які містять відомості про необхідність прийняття Міністром обороні України рішення про скасування як нереалізованого пункту 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку;

- скасувати як нереалізований пункт 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку; поновити ОСОБА_1 з 14 листопада 2016 року на військовій службі на посаді в Командуванні Військово-Морських Сил Збройних Сил України (врахувавши постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року по справі № 815/7098/16) не нижче тієї, яку він обіймав на 14 листопада 2016 року, та яка відповідає військовому званню «капітан першого рангу», освіті, військово - обліковій спеціальності, досвіду служби на раніше займаних посадах, щоб ця посада передбачала класну кваліфікацію не нижче « 1 клас» та входила в номенклатуру посад, виконання посадових обов`язків за якими передбачає допуск до державної таємниці не нижче, як по формі 2;

- зобов`язати Міністерство оборони України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років в Збройних Силах України та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання, період вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення ОСОБА_1 до виконання обов`язків за посадою, на яку його буде призначено;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення його до виконання обов`язків за посадою, на яку буде призначено, включно (визначене ч.2 ст.8, ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 9 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018). До розрахунку цього грошового забезпечення включити щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років) та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премію), які ОСОБА_1 отримував станом на 14 листопада 2016 за займаною штатною посадою «начальника відділу замовлень морської зброї радіотехнічного озброєння та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України» з посадовим окладом 1400,00 грн, мав допуск до державної таємниці за формою 2 і отримував надбавку за роботу з секретними документами (10%), з урахуванням зміни вислуги років ОСОБА_1 і норм грошового забезпечення;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, як компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2017 - 2020 роки, які як військовослужбовцю були зобов`язані надати відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у період з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення ОСОБА_1 до виконання обов`язків за посадою, на яку його буде призначено;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення до виконання обов`язків за посадою, на яку буде призначено, як капітану 1 рангу, виходячи з норм забезпечення речовим майном, встановлених діючим на той час законодавством України та з урахуванням зміни норм і порядку речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України у цій період;

- зобов`язати Міністерство оборони України провести у відповідності до діючого законодавства України індексацію грошових коштів на час виплати грошей за період з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення до виконання обов`язків за посадою, на яку буде призначено ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України встановленим порядком внести відповідні зміни в записи послужного списку першого та другого екземплярів особової справи ОСОБА_1 шляхом виключення всіх записів, зроблених на підставі пункту 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у відставку, зроблених на підставі наказів Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України та командира військової частини НОМЕР_1 , які ґрунтуються на пункті 3 наказу Міністра оборони України №428 (по особовому складу) від 13 травня 2016;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної Силами Збройних Сил України та Командування Військово-Морськими Силами Збройних Сил України моральної шкоди у розмірі 500 (п`ятсот) тисяч гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове про задоволення позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року скасовано в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, як компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2017 - 2020 роки, які як військовослужбовцю були зобов`язані надати у період з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення ОСОБА_1 до виконання обов`язків за посадою, на яку його буде призначено, в задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено.

Прийнято в цій частині позовних вимог постанову про їх часткове задоволення.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, як компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2017-2020 роки.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року залишено без змін.

28 липня 2021 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом апеляційної інстанції під час ухвалення вказаної вище постанови не вирішено питання про розподіл судових витрати.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Дослідивши матеріали вказаної справи та наявні в ній докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення, з огляду на таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 6 статті 139 КАС України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - частково задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року скасовано в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, як компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за 2017 - 2020 роки, які як військовослужбовцю були зобов`язані надати у період з 14 листопада 2016 року по дату фактичного допущення ОСОБА_1 до виконання обов`язків за посадою, на яку його буде призначено, в задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено та прийнято в цій частині позовних вимог постанову про їх часткове задоволення.

Поряд з цим, на думку заявника, ухвалюючи судове рішення про задоволення частини позовних вимог, судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про судові витрати у зв`язку із частковим задоволенням заявленого позову.

Однак, колегія суддів вважає необхідним зазначити з цього приводу таке.

Так, об`єкти справляння судового збору з розподілом на ті, за які судовий збір справляється і ті, за які цей збір не справляється, визначені Законом України «Про судовий збір» №3674-VI.

Як свідчать матеріали справи, предметом позовної заяви ОСОБА_1 є скасування наказу Міністра Оборони України про звільнення позивача з військової служби, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення,зобов`язання нарахувати компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, здійснення індексації грошових коштів, стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000 грн., при цьому під час подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апелянт посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). В такому випадку вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Подібні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 02.05.2019р. (справа №9901/167/19) та Верховного Суду від 13.03.2018р. (справа №820/5268/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них під час розгляду даної справи.

Водночас, з огляду на те, що на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в даному випадку він не повинен був сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, а тому сплачений судовий збір має бути повернутий апелянтові.

Порядок повернення судового збору встановлений ст. 7 Закону України «Про судовий збір», пунктом 1 частини 1 якої встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , при зверненні до адміністративного суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 7500,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 14 від 10.03.2021 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задоволенню не підлягає, однак суд вважає необхідним постановити ухвалу про повернення судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 7500,00 (сім тисяч п`ятсот гривень, 00 коп.) згідно платіжного доручення № 14 від 10.03.2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12.08.2021р.

Суддя-доповідач Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.