Справа № 260/1450/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2021 року м. Ужгород№ 260/1450/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Роля І.І.,

відповідача: представник - не з`явився,

3-я особа: представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України про визнання протиправною постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України, в якому просить визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №53261572 від 08.04.2021, оформлену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні в органах Державної виконавчої служби України перебуває виконавчий лист, виданий Закарпатським окружним адміністративним судом, відповідно до якого керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області зобов`язано зарахувати період роботи позивача до її трудового стажу. Однак 08 квітня 2021 року таке виконавче провадження було закінчено відповідачем з мотивів фактичного виконання рішення суду. Вважає таке рішення державного виконавця протиправним та передчасним, оскільки станом на день звернення до суду з даним позовом рішення суду, що зумовило відкриття виконавчого провадження, виконано не було. Зокрема, звертає увагу суду не те, що наказ №6.3.1-59 від 22.02.2018 не відповідає вимогам Інструкції з діловодства та Порядку обчислення стажу державної служби. Окрім того, відповідно до виконавчого листа, боржника зобов`язано оформити відповідний наказ, а не вносити будь-які зміни.

07 травня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від 3-ї особи надійшли пояснення на позовну заяву №4-31-1-10/2010 від 06.05.2021, в яких остання зобов`язалася виконати у передбаченому законом порядку рішення суду, прийняте за результатами розгляду даної справи.

25 травня 2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області надало до суду відзив на позовну заяву №1909/8/02-1-23 від 25.05.2021, в якому із заявленими позовними вимогами не погоджується з мотивів відповідності оскарженої постанови вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

01 липня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов №2330 від 25.06.2021, в якому проти задоволення позову заперечив. Зокрема, зазначив, що 04 червня 2018 року на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 №807/193/17 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №53261572. 19 червня 2018 року на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області від 08.06.2018, в якому повідомлено про видачу наказу №6.3.1-59 від 22.02.2018, яким повністю, дослівно виконано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015. Тому, враховуючи виконання рішення суду в повному обсязі, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем правомірно та обґрунтовано винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

06 серпня 2021 року представник позивача надав до суду заяву, в якій повідомив про відсутність виконання численних судових рішень, якими захищено права позивача на працю. Зокрема, період неправомірної відмови в допуску до роботи не був зарахований до стажу роботи на державній службі. Незважаючи на що, відповідач повторно закрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, не забезпечивши фактичне виконання рішення суду.

В судовому засіданні 12 серпня 2021 року позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, аргументуючи обставинами, наведеними у позовній заяві, та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в засідання суду 12 серпня 2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

Представник 3-ї особи в судове засідання також не з`явився. Разом з тим, у поданих до суду поясненнях 3-я особи заявила клопотання здійснювати розгляд справи за відсутності її представника.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 січня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень) Назарцевим А.Т. винесено постанову ВП №53261572 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15/2016 р., виданого 12.10.2016 на підставі постанови від 18 грудня 2015 року в адміністративній справі №807/2236/15.

Так, зазначеною постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 у справі №807/2236/15 задоволено частково позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) до Керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області, третя особа: Апеляційний суду Закарпатської області. Скасовано наказ від 17.07.2015 №6.3.1-254 в частині тривалості стажу державної служби 3 роки 10 днів ОСОБА_1 . Зобов`язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ, в якому період з 04.11.2014 по 09.07.2015 зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області. В решті позовних вимог відмовлено.

07 лютого 2017 року на адресу Відділу примусового виконання рішень надійшов лист Апеляційного суду Закарпатської області від 31.01.2017 №1928/4/17, в якому повідомлено про добровільне виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/2236/15 до відкриття виконавчого провадження, зокрема, шляхом видачі наказу від 15.01.2016 №6.3.1-5, яким зазначений у рішенні суду період зараховано до стажу стягувача.

З огляду на надану Апеляційним судом Закарпатської області інформацію на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 15.02.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Назарцевим А.Т. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15/2016, виданого 12.10.2016.

Не погодившись з правомірністю вказаного рішення державного виконавця Козакова М.В. оскаржила таке до суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №807/193/17, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018, задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області про визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№53261572 від 15.02.17, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцевим Андрієм Тарасовичем з примусового виконання виконавчого листа №807/2236/15 від 12.10.2016, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ, в якому період з 04.11.2014 по 09.07.2015 зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

Приймаючи вказане рішення суд дійшов висновку, що боржник не виконав рішення суду в адміністративній справі №807/2236/15 у спосіб, визначений судом, оскільки зміст наказу Апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2016 «Про зарахування періоду з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року до трудового стажу ОСОБА_1 » (що слугував підставою для закінчення виконавчого провадження) є відмінним від змісту виконавчого листа, який підлягає до виконання.

На виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №807/193/17 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено постанову №53261572 від 04.06.2018, якою відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15/2015, виданого 12.10.2016.

19 червня 2018 року до Відділу примусового виконання рішень від керівника апарату Апеляційного суд Закарпатської області надійшов лист №11759/4/18 від 08.06.2018, яким державного виконавця проінформовано про видачу наказу №6.3.1-59 від 22.02.2018, яким повністю, дослівно до резолютивної частини постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015, внесено зміни про зарахування періодів до стажу ОСОБА_1 , копію якого долучено до листа.

25 серпня 2020 року Апеляційний суд Закарпатської області надіслав на адресу Відділу примусового виконання рішень листа №88/4/20 від 25.08.2020, в якому у зв`язку з добровільним виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.12.2015 у справі №807/2236/15 просив закінчити виконавче провадження №53261572.

За результатами розгляду надісланих Апеляційним судом Закарпатської області листів з долученими до них доказами головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Назаровець А.Т. 08 квітня 2021 року виніс постанову, якою на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15/2016, виданого 12.10.2016.

Вважаючи рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження без забезпечення належного його виконання протиправним, з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Протиправність оскарженої в даній адміністративній справі постанови державного виконавця позивач обґрунтовує відсутністю обставин, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №807/2236/15 фактично виконано не було.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Ч.ч. 2, 4 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон).

Так, статтею 1 даного Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

В свою чергу п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавиць виходив з того, що постанова Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15 від 18.12.2015 є повністю виконана, доказом чого є наказ керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області №6.3.1-59 від 22.02.2018.

Оцінюючи правомірність оскарженої в даній адміністративній справі постанови, судом проведено порівняльний аналіз змісту постанови Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15 від 18.12.2015 та наказу керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області №6.3.1-59 від 22.02.2018.

Так, відповідно до резолютивної частини постанови Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15 від 18.12.2015, що стала підставою відкриття виконавчого провадження №53261572, такою зобов`язано керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області видати наказ, в якому період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.

Судом встановлено, що на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15 від 18.12.2015 керівником апарату Апеляційного суду Закарпатської області видано наказ від 22.02.2018 №6.3.1-59, яким п. 2 наказу Апеляційного суду Закарпатської області від 15.01.2016 №6.3.1-5 викладено в наступній редакції, доповнивши його абзацом 3 наступного змісту:

« 2. Пункт 3 наказу по Апеляційному суду Закарпатської області «Про забезпечення оплати праці ОСОБА_1 від 17.07.2015 №6.3.1-254 викласти в такій редакції:

« 3. Взяти до уваги, що ОСОБА_1 має надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг державного службовця (стаж, що дає право на вислугу років становить 3 роки 8 місяців 16 днів).

Зарахувати період з 04.11.2014 по 09.07.2015 до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області.».

Суд вважає, що зміст виданого 22 лютого 2018 року керівником апарату Апеляційного суду Закарпатської області наказу повністю відповідає змісту виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15/2016, виданого 12.10.2016, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №53261572. Отже, на думку суду, після отримання від боржника вищезазначеного наказу, зміст якого повністю відтворює рішення суду зобов`язального характеру, у державного виконавця виникли підстави, передбачені ст. п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, для закінчення виконавчого провадження.

При цьому суд відхиляє посилання позивача на невідповідності наказу керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2018 №6.3.1-59 вимогам Інструкції з діловодства в Державній судовій адміністрації України, затвердженій наказом №980 від 19.10.2017, оскільки вказаний акт не регламентує порядок здійснення діловодства в апеляційних судах.

Натомість порядок здійснення документообігу у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей (станом на день виникнення спірних правовідносин) регламентували норми Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 №173 (далі - Інструкція).

Так, розділ 6 Інструкції визначає порядок оформлення організаційно-розпорядчих та внутрішніх документів суду, в тому числі, наказів.

Відповідно до положень п. 6.10 Інструкції, у констатуючій частині наказу (розпорядження) зазначаються підстава, обґрунтування або мета його видання. Якщо наказ (розпорядження) видається на підставі законодавчого акта, нормативно-правового або розпорядчого документа, у констатуючій частині зазначаються назва цього документа, дата та номер.

Згідно п. 6.11 Інструкції у пунктах розпорядчої частини наказу (розпорядження) зазначаються конкретні дії, які передбачається виконати, або заходи, які передбачається вжити, термін виконання та виконавці. В останньому пункті розпорядчої частини наказу (розпорядження) зазначається посадова особа, на яку покладається контроль за виконанням наказу (розпорядження) у цілому.

Якщо наказ (розпорядження) доповнює, скасовує або змінює попередні накази (розпорядження) чи їх окремі пункти, про це зазначається у тексті документа (п. 6.12 Інструкції).

Так, дослідивши наказ керівника апарату Апеляційного суду Закарпатської області від 22.02.2018 №6.3.1-59 на відповідність вимогам Інструкції, суд жодних порушень в такому не встановив.

Також під час розгляду даної справи судом не було встановлено доказів невідповідності зазначеного наказу постанові Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.

В свою чергу позивачем не було конкретизовано в чому саме, на її переконання, полягає така невідповідність.

Суд також відхиляє посилання позивача в якості обґрунтування протиправності оскарженої постанови державного виконавця на те, що Апеляційний суд Закарпатської області, незважаючи на видачу наказу від 22.02.2018 №6.3.1-59, не зарахував відповідний стаж роботи до її страхового стажу.

З цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що нею обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав. Так, виконавче провадження №53261572 було відкрито державним виконавцем з метою забезпечення примусового виконання виконавчого листа №807/2236/15/2016 зобов`язального характеру, в якому було чітко визначено дії, що повинен вчинити боржник на виконання рішення суду. Зокрема, за постановою Закарпатського окружного адміністративного суду №807/2236/15 від 18.12.2015 керівник апарату Апеляційного суду Закарпатської області зобов`язувався видати наказ, в якому період з 04.11.2014 року по 09.07.2015 року зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 на посаді секретаря судових засідань відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області. Необхідність вчинення боржником інших дій у вказаному рішенні суду передбачено не було.

В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №53261572 державним виконавцем було отримано докази виконання боржником виконавчого листа №807/2236/15/2016 у повній відповідності до його змісту. При цьому суд вважає, що державний виконавець не уповноважений втручатися у внутрішньо-організаційну діяльність боржника, що виходить за межі виконання такого рішення суду.

Суд зауважує, що у разі наявності у позивача будь-яких зауважень щодо не вчинення Апеляційним судом Закарпатської області дій, спрямованих на реалізацію наказу від 22.02.2018 №6.3.1-59, вона вправі оскаржити таку бездіяльність в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом, зазначивши в такому в якості відповідача саме той орган, який допустив порушення її прав, з наведенням правового обґрунтування заявлених вимог. Разом з тим, вказані обставини не можуть слугувати доказом протиправності дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №53261572, що є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Отже, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження: вул. Городецького, буд. 13, м. Київ 1, 01001, код ЄДРПОУ - 00015622), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України (місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ - 37567646) про визнання протиправною постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін