Справа № 160/11043/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
до Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
06.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області, щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Фонд соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області: повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.02.2012 року, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 страхову виплату у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
В обґрунтування позову вказано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю матері, при цьому, відповідачем було відмовлено в призначенні страхової виплати, оскільки додана позивачем довідка не може вважатись довідкою про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, також вказано, що відповідач не може розглянути питання виплати одноразової соціальної допомоги без відповідного рішення суду. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю матері. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
09.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
06.08.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідно до частин 2, 4 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тому твердження позивача про реєстрацію за однією адресою його та померлою матір`ю, не є доказом того, що вони мешкали разом, були однією сім`єю. З огляду на вищевказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З копії акта про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 листопада 2020 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Криворізька інфекційна лікарня №1» Криворізької міської ради від 06 січня 2021 року вбачається, що померла ОСОБА_3 працювала в даному закладі молодшою медичною сестрою, прибиральницею платною, та загинула внаслідок гострого професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення виплат відповідно до п. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в зв`язку зі смертю матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . що підтверджується свідоцтвом про смерть.
До заяви позивачем були додані: копія мого паспорту та РНОКПП, копія паспорту та РНОКПП померлої, копія свідоцтва про укладення шлюбу батьків, копія свідоцтва про смерть матері ОСОБА_3 та батька - ОСОБА_4 , копія трудової книжки померлої, копія акту розслідування нещасного випадку на виробництві, довідка з Криворізької об`єднано-інформаційної служби №23 від 21.01.2021р. про реєстрацію з померлою за однією адресою, копія свідоцтва про смерть.
19.02.2021 року Фонд соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області листом №20.1-16/1144 повідомлено позивача, що надана довідка від 15.02.2021 року №2664 про наявну інформацію в реєстрі територіальної громади міста Кривий Ріг, не містить необхідної інформації та не може вважатись довідкою про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні. Робочим органам виконавчої дирекції Фонду законодавством України не надано повноважень встановлювати факт сімейних відносин та перебування на утриманні. Для розгляду питання необхідно надати довідку або відповідне рішення суду.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю матері, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.4 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Далі - Закон №1105) соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.
Такими непрацездатними особами є:
1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;
2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;
3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;
4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.
Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.
Згідно з ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.
1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат;
2) копій паспортів осіб, які мають на це право (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів);
3) акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);
4) акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);
5) акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено);
6) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);
7) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);
8) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);
9) висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання;
10) довідки про середню заробітну плату (доход);
11) копії свідоцтва про народження дитини (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);
12) довідки навчального закладу (щорічно) про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;
13) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу;
14) довідки МСЕК про встановлення інвалідності осіб - членів сім`ї, які перебували на утриманні померлого;
15) довідки про розмір пенсії потерпілого, у тому числі про розмір одержуваних надбавок (якщо він не працював на день смерті);
16) копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку).
Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.
У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку.
Позивач стверджує, що його право порушено, оскільки протиправно відмовлено в призначенні одноразової виплати.
Суд, аналізуючи надану відповідь від 19.02.2021 звертає увагу, що цей документ у формі листа, не є рішенням суб`єкта владних повноважень яким відмовлено у задоволенні заяви позивачу, а лише роз`яснено про необхідність надати документи відповідно до переліку, що передбачений пункту 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.
Так, позивач просить зобов`язати відповідача виплатити одноразову допомогу як члену сім`ї померлої ОСОБА_2 , що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка передбачена ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому для отримання вказаної допомоги позивачу достатньо бути членом сім`ї ОСОБА_2 .
З довідки №6633 від 12.05.2021 року про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 з 09.08.2005 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Наданими позивачем довідками про зняття померлої з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання, наданими до матеріалів справи в якості доказів, підтверджується лише факт реєстрації позивача з померлою за однією адресою, при цьому вказані довідки не містять інформацію про родинні стосунки з померлою.
Суд зазначає, що надані довідки не можуть бути належними доказами, які підтверджують всі необхідні умови (складові) поняття «сім`я» - спільне проживання, пов`язання спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.
Стверджуючи свою належність до сім`ї загиблої, позивач жодними належними доказами не підтверджує свою належність до членів сім`ї.
Таким чином, факт того, що позивач був членом сім`ї ОСОБА_3 на день її смерті не встановлений, при цьому в порядку адміністративного судочинства даний факт встановити неможливо, оскільки відповідно до ст. 315 ЦПК України суд, в порядку цивільного судочинства, встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо непризначення та невиплати позивачу одноразової допомоги сім`ї загиблого, оскільки позивачем належними засобами доказування не підтверджено відношення позивача до членів сім`ї загиблої ОСОБА_3 .
Щодо твердження позивача про порушення процедури розгляду заяви про страхові виплати, судом не встановлено порушень розгляду, оскільки у відповідності до п. 1.4 Порядку №11 рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.
Копія постанови на вимогу надається потерпілому або особам, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.
В даній нормі законодавцем встановлено вимогу саме щодо рішення про призначення страхової виплати. Оскільки відповідачем було прийнято рішення про відмову у призначенні страхової виплати, судом не встановлено недотримання Порядку №11 щодо форми прийнятого рішення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач набуде права на призначення одноразової допомоги сім`ї загиблого лише у випадку підтвердження належними доказами статусу члену сім`ї загиблого.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що дії відповідача є правомірними, оскільки відповідач не є органом, уповноваженим на встановлення юридичного факту.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву і призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову виплату, суд зазначає, що оскільки судом не встановлено протиправності дій відповідача, а відтак вимоги зобов`язального характеру також задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв