Справа № 380/13169/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

13 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із вимогами:

-визнати протиправною бездіяльність Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 380/8727/20 у строк видачі документів дозвільного характеру;

-визнати продовженими до 19 серпня 2021 року дозволи на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05- 061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), 1- 11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1) станом на 29 червня 2021 року - дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОН" до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із заявою про продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами до 19 серпня 2026 року;

-зобов`язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради протягом десяти робочих днів з дати набрання рішенням суду законної сили оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11- 05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), 1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1), та видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕОН» оновлені продовжені дозволи на строк до 19.08.2026 включно.

Ухвалою судді від 09.08.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

На виконання вимог зазначеної ухвали судді позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою судді від 13.08.2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11.08.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову в справі шляхом заборони Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1; код в ) та Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» (адреса місцезнаходження: 79012, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 42; код в ) та іншим особам, які можуть діяти на їх замовлення, вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕОН» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Сербська, 5/5а; код в ) та розміщені згідно з дозволами на розміщення зовнішньої реклами № 1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), № 1- 11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11-05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), № 1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), № 1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), № 1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1).

Обгрунтовує вищезгадану заяву тим, що Дозволи на розміщення зовнішньої реклами №№ 1-11-05-056, 1-11-05-057, 1-11-05-058, 1-11-05-059, 1-11-05-060, 1-11-05-061, 1-11-05-062, 1-11-05-063 (додаток 2) діяли до 19 серпня 2016 року. Щодо зазначених дозволів на розміщення зовнішньої реклами у справі № 813/2802/16 ухвалою від 23 серпня 2016 року Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року (додаток 3), було забезпечено позов ТзОВ «ЕОН» шляхом заборони Департаменту економічної політики Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1; код в ), Виконавчому комітету Львівської міської ради, Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» вчиняти дії, спрямовані на демонтаж рекламних конструкцій, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕОН» та розміщені згідно з дозволами на розміщення зовнішньої реклами № 1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), № 1- 11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11-05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), № 1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), № 1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), № 1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1) до набрання законної сили рішенням у справі.

Незважаючи на ухвалу суду від 23.08.2016 р. про заборону демонтажу рекламних конструкцій, у ніч з 24 на 25 серпня 2016 о 00 год. 50 хвилин за вказівкою КП «Адміністративно-технічне управління» працівники ТзОВ «Благоустрій-Захід» демонтували усі вісім рекламних конструкцій, належних позивачу, що підтверджується актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій це було встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 22 січня 2019 року у справі № 914/916/18 (залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 20 травня 2019 року, відмовлено у відкритті касаційного провадження ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року додатки 4-5), але досі залишається невиконаним (додаток 6) ТзОВ «ЕОН» мало отримати суму відшкодування завданої демонтажем рекламних конструкцій шкоди у розмірі 78981,82 грн., але досі не отримало.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 380/8727/20 (додаток 7), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (додаток 8), задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН», внаслідок чого 11 травня 2021 року набрало законної сили рішення суду, яким зобов`язано Департамент економічного розвитку Львівської міської ради оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), №1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1) та видати Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕОН" оновлені продовжені дозволи на строк до 19.08.2021 включно.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 р. у справі № 380/8727/20, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕОН» 07 червня 2021 р. через Центр надання адміністративних послуг (вхідний номер звернення 2-46426/АП-2301) звернулось (додаток 9) до Департаменту економічного розвитку ЛМР з проханням на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 р. у справі № 380/8727/20, яке набрало законної сили 11 травня 2021 р., оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), №1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1), оригінали яких перебували і далі перебувають в Департаменті економічного розвитку ЛМР, та видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕОН» оновлені продовжені дозволи на строк до 19.08.2021 включно.

Не отримавши жодної відповіді, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕОН» 29 червня 2021 року через Центр надання адміністративних послуг (вхідний номер звернення 2-11409-23) звернулось (додаток 10) до Департаменту економічного розвитку ЛМР із заявою, в якій просило: спочатку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), №1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1) на строк до 19.08.2021 включно; в подальшому після виконання п. 1 і без повернення оригіналів дозволів заявнику оформити продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №1-11-05-056 - пр. Свободи, 35 (місце № 8), № 1-11-05-057 - пр. Свободи, 31 (місце № 5), №1-11-05-058 - пр. Свободи, 37 (місце № 7), № 1-11- 05-059 - пр. Свободи, 33 (місце № 6), №1-11-05-060 - пр. Свободи, 27 (місце № 4), № 1-11-05-061 - пр. Свободи, 23 (місце № 3), №1-11-05-062 - пр. Свободи, 21 (місце № 2), №1-11-05-063 - пр. Свободи, 17 (місце №1) та видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕОН» оновлені продовжені дозволи на строк до 19.08.2026 включно.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою 06 серпня 2021 року позивач не отримав відповіді і на заяву, подану 29 червня 2021 року.

Таким чином, як вказує представник позивача, ТзОВ «ЕОН» опинилось у ситуації, за якої існує реальний ризик демонтажу рекламних засобів, розміщених згідно з дозволами №№ 1-11-05-056, 1-11-05-057, 1-11-05-058, 1-11-05-059, 1-11-05-060, 1-11-05-061, 1-11-05-062, 1-11-05-063, що зумовлюється наступними факторами: департамент економічного розвитку разом з Виконавчим комітетом Львівської міської ради як другим відповідачем у справі № 380/8727/20 свідомо вчиняли дії, спрямовані на те, щоб уникнути обов`язкового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 380/8727/20; з боку Депараменту економічного розвитку ЛМР як робочого органу відсутня реакція на звернення від 07 червня 2021 р. № 2-46426/АП-2301 про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 р. у справі № 380/8727/20, яке набрало законної сили 11 травня 2021 р., та на звернення від 29 червня 2021 р. № 2-11409-23 про оформлення продовжених дозволів ухиляючись від оформлення продовження дозволів до 19 серпня 2021 року і не знайшовши належних підстав для відмови в продовженні строку дії дозволів на новий період, робочий орган, разом з тим, не прийняв і рішення про продовження строку дії дозволів, як і не оформив продовжені дозволи, що може свідчити про супротив робочого органу щодо продовження строку дії дозволів, а тому невиключеним є прийняття робочим органом рішення про відмову у видачі документів дозвільного характеру із запізненням та з надуманих причин або заперечення робочого органу проти продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами у іншій формі; неправомірний демонтаж рекламних конструкцій, розміщених згідно із зазначеними дозволами на розміщення зовнішньої реклами, уже проводився раніше, внаслідок чого за рішенням Господарського суду Львівської області від 22 січня 2019 р. у справі № 914/916/18 з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та КП «АТУ» стягнуто суму відшкодування збитків у розмірі 78981,82 грн., але ТзОВ «ЕОН» досі не отримало ці кошти.

Відтак, представник позивача резюмує, що у разі проведення демонтажу рекламних конструкцій позивача для відновлення його порушених прав та інтересів на ведення підприємницької діяльності з розповсюдження реклами й отримання належного відшкодування від відповідачів за час, коли демонтовані рекламні конструкції не будуть функціонувати, необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, а саме: замовити й оплатити послуги з відновлення такої рекламної конструкції, підключення до них електроенергії і у разі пошкодження при демонтажі послуги з ремонту цієї конструкції; провести претензійну та позовну роботу, сплатити судовий збір, представити інтереси позивача у суді, оплатити правову допомогу.

Представник позивача вважає, що існують підстави для забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, зокрема, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Згідно ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову розглядається судом в порядку ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи й заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Частина 2 ст.151 КАС України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд вважає невмотивованими посилання заявника на неможливість подальшого відновлення його прав та інтересів без вжиття судом заходів забезпечення позову, про які йдеться у заяві, а з долучених до заяви про забезпечення позову документів не вбачається, що невжиття таких заходів забезпечення позову зумовить настання негативних та незворотних наслідків.

Заявником не наведено у заяві про забезпечення позову підстав та не подано жодних доказів і того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективність захисту і унеможливити поновлення порушених прав позивача, а посилання на те, що невжиття заходів забезпечення призведе до негативних для позивача наслідків, є лише його суб`єктивними судженнями, припущеннями. В той же час судове рішення, яким є і ухвала про вжиття заходів забезпечення позову, не може ґрунтуватись на припущеннях.

Більше того, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову буде фактично вирішенням спору по суті справи, відтак оцінку діяльності сторін буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вище викладене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до переконання, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕОН» до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський оружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сасевич О.М.