Справа № 420/3294/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3294/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу виконувача обов`язків Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. від 28.01.2021 № 179к про не виплату премії прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за січень 2021 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача 8204 грн., що складає 100% від заробітної плати прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 за січень 2021 року.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- Наказом заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області Д. Сакварелідзе № 3255к від 15 грудня 2015 року, ОСОБА_2 (далі - позивач), з 15 грудня 2015 року призначена на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури;

- Наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. № 179к від 28.01.2021 у січні 2021 року: за неякісне виконання завдань позивача позбавлено премії у розмірі 100% (п. 8);

- згідно довідки про нарахування заробітної плати у січні 2021 року премія у розмірі 100% становить 8204 грн.;

- про зменшення розміру преміальної винагороди за січень 2021 року у розмірі 100% позивачу стало відомо лише 03.02.2021, коли було отримано витяг з вказаного вище наказу, за письмовим запитом;

- позивач вважає, що наказ виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. № 179к від 28.01.2021 в частині позбавлення позивача у січні 2021 року розміру преміальної винагороди є протиправним та підлягає скасуванню, з Одеської обласної прокуратури на користь позивача має бути стягнута грошова сума премії у розмірі 8204 грн.;

- премія прокурору місцевої прокуратури виплачується в меншому розмірі за вмотивованою пропозицією керівника місцевої прокуратури, оформленою рапортом, погодженим з керівником регіональної прокуратури, виключно якщо за результатами об`єктивної роботи працівника та його особистого внеску в загальні результати роботи буде встановлено неналежне виконання прокурором службових обов`язків, несвоєчасне або неякісне виконання ним завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни. В усіх інших випадках премія виплачується обов`язково у середньовизначеному розмірі;

- Одеською обласною прокуратурою при прийнятті оскаржуваного наказу порушено не лише встановлений законодавством порядок зменшення розміру премії, а й оскаржуваний наказ прийнятий за відсутності фактичних підстав для не виплати позивачу розміру преміальної винагороди, адже службові обов`язки виконувались належним чином, завдання виконувались якісно та своєчасно, факти погіршення ефективності роботи та випадки порушення трудової дисципліни відсутні;

- підставою для зменшення преміальної винагороди у січні 2021 року стало нібито неякісне виконання своїх службових обов`язків у кримінальному провадженні № 0001155 під час здійснення досудового розслідування;

- рапортом начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду додержанням за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , погодженим заступником керівника обласної прокуратури Вербицьким Д.В., перед виконувачем обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури ініційовано питання про позбавлення позивача преміальної винагороди за січень 2021 року у розмірі 100%;

- згідно цього рапорту відділом нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури у ході вивчення стану процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0155) від 07.08.2020 стосовно ОСОБА_4 , якого засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України вироком Овідіопольського районного суду від 07.10.2020 до позбавлення волі строком на 3 роки та звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 piк встановлено, згідно тексту рапорту, низку грубих порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до необґрунтованої зміни кваліфікації кримінального правопорушення, незаконному повідомленні про підозру ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України, результатом чого стало ухвалення стосовно нього вироку суду за ч. 1 ст. 119 КК України та уникненню покарання за ч. 1 ст. 115 KК України;

- на виконання вимог Наказу Генерального прокурора України від 28.03.2019 № 51 гн, позивачем, за підписом заступника керівника Iллічівської місцевої прокуратури Карбовського С.Г. до галузевих відділів обласної прокуратури спрямовані довідки про результати розгляду судом першої інстанції обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України разом з копією вироку суду (вихідний № 10447вих-20 від 08.10.2020);

- в подальшому, на адресу місцевої прокуратури, 23.10.2020 за підписом виконувача обов`язків начальника відділу Одеської обласної прокуратури Білокура О. надійшов запит щодо забезпечення надходження до галузевого відділу обласної прокуратури матеріалів наглядового провадження та ґрунтовної довідки у ньому зі строком виконання до 22.10.2020. Крім того, 21.10.2020 за вхідним № 12806-20 вх. на адресу 1ллічівської місцевої прокуратури двічі надійшло тотожне за змістом завдання Одеської обласної прокуратури щодо надання інформації про вжиті заходи, спрямовані на перевірку ефективності досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України, перевірки обґрунтованості правової оцінки дій ОСОБА_4 та надання пропозицій щодо вжиття заходів стосовно осіб, з чиєї вини вказані недоліки (як на думку галузевого відділу) були допущені. Вказані доручення та завдання обласної прокуратури виконані вчасно 22.10.2020 (вихідний № 10750вих-20) та 26.10.2020 (10824 вих-20), 30.10.2020 (10942вих-20) відповідно без встановлення підстав для притягнення процесуального керівника, тобто позивача, до будь-якої відповідальності (застосування дисциплінарних стягнень). При виконанні вказаних завдань жодних пояснень як від позивача, так і від заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 не вимагали, жодних зауважень на неповноту чи несвоєчасність виконання вищевказаних завдань не надходило;

- рапорт про ініціювання зменшення розміру премії був складений не безпосереднім керівником позивача - керівником Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , а начальником відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , тобто особою, яка не уповноважена складати такі рапорти. Рапорт про виплату премії в меншому розмірі погоджено не з керівником прокуратури - виконувачем обов`язків керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 , а заступником керівника ОСОБА_9 , а наданий виконувачу обов`язків керівника лише для підпису, тобто погоджений також не уповноваженою особою, з порушенням вимог п. 3 розділу ІІ Положення. Крім того, згідно рапорту, яким ініційовано позбавлення премії за січень 2021 року на 100% зазначено підставу «неякісне виконання службових обов`язків», в той час як згідно наказу № 179к вiд 28.01.2021 - «неякісне виконання завдань», при цьому не зазначаючи яких і в чому саме мало вираження «неякісного виконання». Таким чином, прийнятий та затверджений з порушенням вимог законодавства не уповноваженими особами рапорт не мiг бути законною підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Виданий на підставі незаконного рапорту наказ також є незаконним;

- згідно тексту рапорту начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 позивачем проігноровано об`єктивні дані та докази, які у своїй сукупності суперечать словам підозрюваного про необережне спричинення тілесного ушкодження. При цьому, не зазначено, про які тілесні ушкодження йде мова та відносно кого такі тілесні ушкодження спричинювалися, адже вказане кримінальне провадження, зокрема, якщо слідувати тексту рапорту, стосується кваліфікації дії ОСОБА_10 за ст. 115 чи 119 КК України, вчинене шляхом підпалу, і аж ніяк не шляхом заподіяння тілесних ушкоджень, що свідчить про неякісний, не аргументований і формальний підхід до викладення підстав позбавлення позивача преміальної виплати;

- ініціатор рапорту зазначає, що позивачем, прокурором ОСОБА_2 не реалізовано процесуальні повноваження для скасування незаконної постанови від 28.08.2020 про закриття слідчим поліції кримінального провадження № 0002011 від 07.08.2020, розпочатого за ч. 1 ст. 115 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а також не надано оцінки законності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 194 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України. 12.08.2020, на підставі того, що в діях ОСОБА_4 не вбачався умисел на пошкодження майна, яке в першу чергу є безпосереднім об`єктом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, а також те, що майно - будівля площею 35 кв.м належить його сестрі - ОСОБА_11 , від якої отримано заяву про відсутність будь-яких претензій майнового характеру та не бажання продовження проведення досудового розслідування за вказаним фактом, а в діях ОСОБА_10 наявний склад іншого кримінального правопорушення, слідчим СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Кардашовою М.П. винесено постанову про зміну правової кваліфікації з ч. 2 ст. 194 КК України та ч. 1 ст. 119 КК України. Після надходження матеріалів кримінального провадження № 002011 від 07.08.2020 за ч. 1 ст. 115 КК України з Одеської місцевої прокуратури № 2 та їх об`єднання, слідчим СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Кардашовою М.П. винесено постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України в частині, так як, знову ж таки, згідно отриманих доказів, дії ОСОБА_4 кваліфіковані не як вбивство, а як вбивство через необережність. При цьому, жодних порушень вимог кримінального процесуального законодавства позивачем не встановлено. Посилання в рапорті на ту обставину, що позивачем не надано правової оцінки факту наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 та можливого вчинення злочину з особливою жорстокістю, взагалі виключається та є безпідставним та необґрунтованим твердженням;

- щодо тверджень про порушення ст. 2 КПК України. Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Вимоги ст. 2 КПК України позивачем були дотримані;

- жодних доказів, на підтвердження порушення позивачем норм ст. 2, 9 чи 28 КПК України, відповідачем не наведено. Враховуючи наведене, оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки був прийнятий відповідачем на підставі рапорту, виданого та затвердженого з порушенням вимог законодавства не уповноваженими особами, тому не міг бути законною підставою для прийняття оскаржуваного наказу, при прийнятті наказу порушено порядок зменшення розміру премії, наказ прийнятий за відсутності фактичних підстав для зменшення розміру преміальної винагороди, адже позивачем завдання виконувались належним чином, якісно та своєчасно, факти погіршення ефективності роботи та випадки порушення трудової дисципліни відсутні;

- позивач також вважає, що зі сторони відповідача, відбувається підміна понять, передбачених пунктом 6 та пунктом 10 розділу І Положення, щодо підстав зменшення розміру премії або її не виплати, та критеріїв оцінки роботи працівників. Останнє, в свою чергу, є поняттям більш широким та застосовується, аналізуючи зміст Положення, при вирішенні питання преміювання працівника за умови, наприклад, його вагомого внеску в роботі органу прокуратури, зразкового виконання службових обов`язків та іншого.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- рапорт про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі погоджується з відповідними заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних прокуратур, ректором Національної академії прокуратури України і до 18 числа кожного місяця передається до кадрового підрозділу. Так, на підставі рапорту заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури (відділу № 09/1/3) Білокура О.А. територіальними органами поліції, погодженого з в.о. начальника управління Ющенко Т.В., заступником керівника обласної прокуратури Вербицьким Д.А., в.о. керівника обласної прокуратури Веніславським В.В., прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 за неякісне виконання службових обов`язків зменшено розмір преміальної винагороди за січень 2021 року на 100%;

- вказаний рапорт відповідав вимогам, встановленим Положенням, адже містив обґрунтування підстав для позбавлення премії (факти неналежного виконання службових повноважень, які свідчили про неналежне виконання прокурором завдань, визначених кримінальним процесуальним законодавством (зокрема, статтею 2 КПК України), і відсоток, на який запропоновано зменшити розмір премії. Зокрема, як вбачається зі змісту вказаного рапорту, установлено, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0002011 - прокурором Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 допущено низку грубих порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до необґрунтованої зміни кваліфікації кримінального правопорушення, незаконному повідомленні про підозру ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України, результатом чого стало ухвалення стосовно нього вироку суду за ч. 1 ст. 119 КК України та уникнення від покарання за ч. 1 ст. 115 К України;

- крім того, зі змісту рапорту вбачається, що прокурором ОСОБА_13 не реалізовано процесуальні повноваження для скасування незаконної постанови від 28.08.2020 про закриття слідчим поліції вказаного кримінального провадження, розпочатого за ч. 1 ст. 115 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події за фактом смерті ОСОБА_12 . Також, серед іншого в рапорту зазначено, що прокурором ОСОБА_13 не вжито заходів до встановлення об`єктивних даних та не надано правову оцінку факту наявності у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень та можливого вчинення злочину з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України);

- на підставі вказаного рапорту виконувачем обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури видано наказ від 28.01.2021 № 179к, яким у січні 2021 року, яким (п. l) визначено преміювати в середньовизначеному розмірі 75% фонду оплати праці прокурорських працівників місцевих прокуратур, а також (п. 8) за неякісне виконання завдань не виплачувати премію прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_1 . Таким чином, цей рапорт від 16.01.2021 складено з дотриманням вимог пункту 3 розділу 2 вказаного Положення, що свідчить про безпідставність твердження позивача про порушення порядку ініціювання питання про зменшення премії;

- не заслуговують на увагу доводи позивача щодо відсутності фактичних підстав для зменшення премії. Є необґрунтованими доводи позовної заяви, що ініціювання питання щодо зменшення розміру преміальної винагороди ОСОБА_1 як прокурору Іллічівської місцевої прокуратури відносилося до виключної компетенції керівника цієї місцевої прокуратури, оскільки норми Положення подібних обмежень не містять.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Наказом Одеської обласної прокуратури № 179к від 28 січня 2021 року (а.с.93), відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів», наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 № 77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», із змінами, внесеними наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 14.02.2002 № 98, Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 09.08.2017 № 234, Положення преміювання працівників органів прокуратури, директора та заступника директора Тренінгового центру прокурорів України, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.07.2020 № 313 та Положення про преміювання державних службовців органів Одеської обласної прокуратури, затвердженого наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 24.09.2020 № 170, з урахуванням сумлінного відношення до виконання службових обов`язків у січні 2021 року, наказано, зокрема:

- п. 1: преміювати в середньовизначеному розмірі 75% фонду оплати праці прокурорських працівників місцевих прокуратур;

- п. 8: за неякісне виконання завдань не виплачувати премію ОСОБА_1 - прокурору Іллічівської місцевої прокуратури.

Вищезазначений наказ підписаний виконувачем обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури - Т. Безруким.

Не погоджуючись з наказом Одеської обласної прокуратури № 179к від 28 січня 2021 року, позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.17, 19, 25-63):

- наказу прокуратури Одеської області № 3255к від 15 грудня 2015 року про призначення позивача на посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури з 15 грудня 2015 року;

- розрахункового листа позивача від 03.02.2021 за січень 2021 року;

- супровідного листа від 22.10.2020 року № 10750вих20 за підписом заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури С. Карбовського до виконувача обов`язків начальника відділу Одеської обласної прокуратури Білокура О.А. про направлення наглядового провадження у кримінальному провадженні № 0002011 відносно ОСОБА_4 , разом із довідкою у кримінальному провадженні;

- Довідки про результати розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, зареєстрованого у ЄРДР за № 0001155;

- вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2020 року у справі № 509/4221/20;

- протоколу огляду місця події від 06.08.2020 року, з додатком 1;

- акту про пожежу від 06.08.2020 року;

- звіту про причину виникнення пожежі від 07.08.2020 року;

- заяви ОСОБА_11 від 06.08.2020 року начальнику Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області;

- договору купівлі-продажу від 26.10.2004 року, реєстраційний номер № 748, згідно з яким ОСОБА_11 купила земельну ділянку;

- Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 233888 від 26.10.2004;

- Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22 липня 2004 року;

- Висновку експерта № 1765-2483/2020 від 28.08.2020 року;

- постанови слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Кардашова М.П. про перекваліфікацію від 12.08.2020 року;

- повідомлення слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Кардашова М.П. про підозру від 12.08.2020 року;

- постанови слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Кардашова М.П. про закриття кримінального провадження в частині від 28.08.2020 року;

- супровідного листа від 08.10.2020 року № 10447вих20 за підписом заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури С. Карбовського до начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення Одеської обласної прокуратури Лященку Д.А. про направлення довідки про результати розгляду судом першої інстанції обвинувального акту разом з вироком Овідіопольського районного суду від 07.10.2020 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України у кримінальному провадженні № 0001155;

- листа-запиту виконувача обов`язків заступника керівника обласної прокуратури Ю. Шарніна від 19.10.2020 року № 22/1-36вих-20 керівнику Іллічівської місцевої прокуратури Стоєву А.Я. про надання копій документів, які стали підставою для обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 119 КК України та які характеризують його особу;

- листів-відповідей Іллічівської місцевої прокуратури від 26.10.2020 року та від 30.10.2020 на виконання завдання Одеської обласної прокуратури від 19.10.2020 року № 22/1-36вих-20.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду також надано копію, зокрема рапорту начальника відділу 09/1/3 О. Білокур виконувачу обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Веніславському В.В., відповідно до змісту якого, керуючись пунктами 4, 6 Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2017 № 234, О. Білокур просив за неякісне виконання службових обов`язків заступнику керівника Іллічівської місцевої прокуратури Карбовському С.Г. зменшити розмір преміальної винагороди за січень 2021 року на 100%, прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_2 зменшити розмір преміальної винагороди за січень 2021 року на 100%. (а.с.88-90) Зазначений рапорт узгоджений виконувачем обов`язків начальника управління 09 Т. Ющенко та заступником керівника обласної прокуратури Д. Вербицьким, та ОСОБА_8 16 січня 2021 року накладено резолюцію: «Галактіонова О.А. До наказу».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР), постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 р. № 505 (далі - Постанова № 505), Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженим Наказом Генеральної прокуратури України 09.08.2017 № 234, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2017 р. за № 1028/30896 (далі - Положення № 234).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 2 Закону № 108/95-ВР основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Постанови № 505 надати право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Згідно з п.п. 2, 6, 7 розділу 1 Положення № 234 преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.

У разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується взагалі.

Премія не виплачується працівникам:

за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення;

за час відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи з розміру середньої заробітної плати;

на час відсторонення від посади в порядку, передбаченому статтями 154-158 Кримінального процесуального кодексу України;

на час відсторонення від виконання службових повноважень у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання корупції»;

при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком виходу на пенсію, звільнення за станом здоров`я, відрядження для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національній академії прокуратури України чи в інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Положення № 234 у разі неналежного виконання працівниками, членами Комісії службових обов`язків, що зумовлює невиплату премії або її виплату в меншому розмірі, перший заступник та заступники Генерального прокурора, керівники самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, Національної академії прокуратури України, а також голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, керівники місцевих прокуратур складають рапорти з обґрунтуванням підстав та відсотка, на який пропонується зменшити розмір премії.

Рапорт про невиплату премії або її виплату в меншому розмірі погоджується з відповідними заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних прокуратур, ректором Національної академії прокуратури України і до 18 числа кожного місяця передається до кадрового підрозділу.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позиція відповідача зі спірних питань - є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи, з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом Одеської обласної прокуратури № 179к від 28 січня 2021 року:

- відповідно до:

- постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», від 18.01.2017 № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів»,

- наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 № 77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», із змінами, внесеними наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 14.02.2002 № 98,

- Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 09.08.2017 № 234,

- Положення преміювання працівників органів прокуратури, директора та заступника директора Тренінгового центру прокурорів України, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.07.2020 № 313 та

- Положення про преміювання державних службовців органів Одеської обласної прокуратури, затвердженого наказом виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури від 24.09.2020 № 170,

- з урахуванням сумлінного відношення до виконання службових обов`язків у січні 2021 року, наказано, зокрема:

- п. 1: преміювати в середньовизначеному розмірі 75% фонду оплати праці прокурорських працівників місцевих прокуратур;

- п. 8: за неякісне виконання завдань не виплачувати премію ОСОБА_1 - прокурору Іллічівської місцевої прокуратури.

З наведеного змісту витягу з наказу 179 28 2021 , оскарженого позивачем в частині п. 8, наданого відповідачем, вбачається, що у наказі:

- не зазначено зміст та/або не конкретизовано положення (абзац, пункт, частина, стаття тощо) нормативно-правових актів відповідно до яких його прийнято, тобто не конкретизовано юридичні підстави його прийняття щодо позивача;

- взагалі не зазначено фактичні підстави прийняття наказу щодо позивача, в тому числі рапорт, на якій відповідач посилається у відзиві на позовну заяву;

- не конкретизовано обставини щодо неякісного виконання завдань, за які вирішено не виплачувати премію позивачу у січні 2021 року.

При цьому, по-перше, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Наведення відповідачем переліку законодавчих актів, без деталізації, які саме вимоги з наведених законодавчих положень застосовано у спірних правовідносинах, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права позивача бути повідомленим про підстави настання для нього негативних наслідків за законодавчо встановленими вимогами, а не будь-яких на власний розсуд.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Наведена позиція суду щодо вимог до рішення суб`єкта владних повноважень узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 23.10.2018 року по справі № 822/1817/18 (адміністративне провадження № К/9901/62472/18) та від 2 квітня 2019 року по справі № 822/1878/18 (адміністративне провадження № К/9901/4668/19), від 21 травня 2019 року по справі № 815/2791/18 (адміністративне провадження № К/9901/8950/19) тощо.

По-друге, щодо посилання у відзиві на позовну заяву, як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що: на підставі рапорту заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури (відділу № 09/1/3) Білокура О.А. територіальними органами поліції, погодженого з в.о. начальника управління Ющенко Т.В., заступником керівника обласної прокуратури Вербицьким Д.А., в.о. керівника обласної прокуратури Веніславським В.В., прокурору Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 за неякісне виконання службових обов`язків зменшено розмір преміальної винагороди за січень 2021 року на 100%, - слід зазначити таке.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як встановлено судом вище, з наведеного змісту витягу з наказу № 179к від 28 січня 2021 року, оскарженого позивачем в частині п. 8, наданого відповідачем, вбачається, що у наказі, зокрема:

- взагалі не зазначено фактичні підстави прийняття наказу щодо позивача, в тому числі рапорт, на якій відповідач посилається у відзиві на позовну заяву;

- не конкретизовано обставини щодо неякісного виконання завдань, за які вирішено не виплачувати премію позивачу у січні 2021 року.

При цьому, жодних доводів щодо вжиття відповідачем всіх можливих заходів для отримання доказів, які не були покладені в основу оскарженого наказу в частині стосовно позивача до його прийняття, але які не були отримані з незалежних від нього причин, - відповідачем не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття наказу в оскарженій частині, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача у відзиві на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема в постанові від 30.05.2018 у справі № 825/1568/17, з тих підстав, що їх здійснено за результатами аналізу іншого законодавства (зокрема Положення про преміювання працівників прокуратури органів прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18 червня 2015 року № 84), яким відповідач, згідно з оскарженим наказом, не керувався.

Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновку, що:

- оскаржуваний пункт 8 наказу Одеської обласної прокуратури № 179к від 28 січня 2021 року прийнятий відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямований цей наказ, тому він є протиправним та підлягає скасуванню в оскарженій частині, відповідно зазначена вимога підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині: стягнути з відповідача на користь позивача 8204 грн., що складає 100% від заробітної плати прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Волобуєвої Ольги Андріївни за січень 2021 року, - слід зазначити таке.

Як встановлено судом вище, наказом Одеської обласної прокуратури № 179к від 28 січня 2021 року, з урахуванням сумлінного відношення до виконання службових обов`язків у січні 2021 року, наказано, зокрема:

- п. 1: преміювати в середньовизначеному розмірі 75% фонду оплати праці прокурорських працівників місцевих прокуратур.

Виходячи зі змісту позовних вимог, наказ відповідача у зазначеній частині та дії відповідача щодо відсоткового розміру преміювання не є предметом оскарження (спору/дослідження/встановлення/тощо) за даним позовом та підстав звернення з ним, відповідно обставини щодо відсоткового розміру преміювання не входять до предмету доказування (дослідження, встановлення, тощо) у цій справі.

При цьому, як вбачається з вищенаведених положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та зі змісту наказу № 179к від 28 січня 2021 року, розмір преміювання встановлюється (визначається) з урахуванням сумлінного відношення до виконання службових обов`язків у січні 2021 року.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного вбачається, що захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише та виключно вже порушені права, свободи та інтереси позивача, відповідно захист прав, свобод та інтересів на майбутнє, про який фактично заявлено у зазначеній вимозі позивача, не припустимий, тому вимоги позивача у вищезазначеній частині, - є передчасними та не підлягають задоволенню.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідно

суд дійшов висновку, що:

- виходячи з встановлених судом обставин щодо підстав (фактичних і юридичних) прийняття наказу в оскарженій частині та здійснених на їх підставі висновків щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості наказу, на підставі ч. 2 ст. 9 та абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, права та інтереси позивача підлягають захисту в даному випадку шляхом зобов`язання відповідача вирішити питання щодо преміювання позивача у січні 2021 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог вбачається, що судом задоволено основну вимогу позивача немайнового характеру повністю та похідну від неї вимогу - в інший ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію № 8611 від 25.02.2021 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 908,00 грн. (а.с.12)

Відповідно, стягненню з Одеської обласної прокуратури за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Позивач в прохальній частині позову також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката.

Позивачем до позовної заяви додано копію договору № 04-02/21 про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року, укладеного між позивачем, як Замовником, та Адвокатським бюро «Юрія Васильєва» в особі адвоката Васильєва Юрія Юрійовича, як Виконавцем, про наступне:

1. Предмет Договору

1.1. Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову (юридичну) допомогу Замовнику щодо захисту його прав у спорах щодо невиплати йому премії та скасування наказу щодо невиплати премії виданого Одеською обласною прокуратурою. Правова (юридична) допомога надається шляхом збирання матеріалів (документів), аналізу судової практики, підготовки та подачі позову, а також інших процесуальних документів пов`язаних із подачею позову, представництва у судових засіданнях, а також в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

4. Ціна Договору

4.1. За правову допомогу передбачену в пункті 1.1. Договору, Замовник сплачує Виконавцю гонорар у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень.

4.2. В гонорар не включені фактичні витрати щодо виконання Виконавцем зобов`язань за Договором.

Порядок та підстави розподілу витрат на професійну правничу допомогу передбачені ст. 134 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Отже, при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд, в обов`язковому порядку повинен перевірити, чи пов`язані правові витрати з розглядом саме цієї справи.

З вищенаведеного договору № 04-02/21 про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року - неможливо встановити пов`язаність витрат на правничу допомогу адвоката з розглядом саме цієї справи. Так, в наданому позивачем договорі відсутнє будь яке посилання на номер, дату оскаржуваного наказу тощо.

При цьому суд повинен перевірити вищенаведені обставини саме на підставі документів, наданих позивачем (договір, акт прийому-передачі тощо).

Для того, щоб суд зміг встановити, що витрати пов`язані із розглядом конкретної справи, предмет спору, а по можливості і номер судової справи має бути зазначений в договорі про надання правової допомоги, в довіреності, в актах прийому-передачі, в квитанціях, платіжних дорученнях тощо.

Проте, жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті позивачем згідно з договором № 04-02/21 про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, які передбачені вищенаведеними положеннями ст. 134 КАС України, позивачем до суду не подано.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає, що клопотання про стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу - є необґрунтованим, недоведеним та безпідставним, відповідно, таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 р. № 611) до 31 серпня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 291, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Одеської обласної прокуратури (місцезнаходження: вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026; ідентифікаційний код юридичної особи: 03528552) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу виконувача обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури Т. Безрукого від 28.01.2021 № 179к про не виплату премії прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Волобуєвій Ользі Андріївні у січні 2021 року.

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру вирішити питання щодо преміювання ОСОБА_1 у січні 2021 року, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова