Справа № 405/5339/21
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

-Справа № 405/5339/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

за участю: секретаря Дятел О.В.

представника позивача Житняка Д.Ю.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Гольфіндера С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

УДМС в Кіровоградській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення громадянина за межі території України та затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. Позов обґрунтовано тим, що УДМС України в Кіровоградській області проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої встановлено, що відповідач прибув на територію України 25.02.2017 через КПП «Бориспіль-Б» по паспорту громадянина Грузії НОМЕР_1 . За час свого перебування на території України відповідач із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС України не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував. Законних джерел для існування не має, наразі продовжує незаконно перебувати на території України за адресою: АДРЕСА_1 , та ухиляється від виїзду за межі України.

Крім того, наразі у відповідача відсутній паспортний документ, який дозволяє йому залишити межі України.За інформацією Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, викладеної у листі від 24.06.2021 № 154/22-21, відповідач неодноразово порушував кримінальне та адміністративне законодавство, вчиняючи протиправні діяння, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку.

Відповідач своїми діями порушив вимоги статей 9 та 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-УІ (далі - Закон № 3773-УІ). Його подальше перебування на території України суперечить законодавству України.

Таким чином, 24.05.2019 Долинським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області відповідача, за порушення правил перебування в Україні, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, притягнуто до адміністративної відповідальності згідно частини 1 статті 203 КУпАП (протокол МКВ № 047137 від 24.05.2019) та, відповідно до винесеної постанови визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії МКВ № 047137 відповідач отримувати відмовився та вона направлена йому листом від28.05.2019№ 3519-596/3519.2-19 рекомендованим поштовим відправленням та вручена відповідачу 01.06.2019. Вказана постанова відповідачем не оскаржувалась, штраф ним не сплачений та листом від 08.06.2019 № 3519-639/3519.2-19 постанова направлена для примусового виконання до Відділу Державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області.

Враховуючи викладене, існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Враховуючи те, що відповідач систематично вчиняє протиправні дії, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, тривалий час ухиляється від виїзду за межі України та у нього відсутній паспортний документ, який дозволяє йому залишити межі України, є обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про примусове видворення за межі України, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі. З метою уникнення вказаних негативних обставин за забезпечення примусового видворення відповідача за межі України, доцільним є його затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що раніше у нього була посвідка на проживання, яка закінчилась. З дружиною розлучився, від шлюбу є дитина, яка проживає в м. Долинська з матір`ю. Можливості виїхати з України немає. Крім цього у м. Долинській проживає його мати, яка хворіє і потребує його догляду, інших дітей у неї немає. У 2019 році зертався до Устинівського УДМС, але йому відмовити у видачі посвідки. Звертався до консульства Грузії в Києві за допомогою, але безрезультатно.

Предстаник відповідача позов не визнав, підтримав доводи відповідача, просив відмовити у задвоволенні позову через його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований національним паспортним документом № НОМЕР_2 , який виданий 07.02.2017 року терміном дії до 07.02.2027 року (а.с. 4).

Відповідача за порушення правил перебування в Україні, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, притягнуто до адміністративної відповідальності згідно частини 1 статті 203 КУпАП та, відповідно до винесеної постанови № МКВ № 047137 від 24.05.2019 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с. 12-13).

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії МКВ № 047137 від 24.05.2019 року направлена відповідачу листом від 28.05.2019№ 3519-596/3519.2-19 рекомендованим поштовим відправленням та вручена відповідачу 01.06.2019 рок (а.с. 14,15).

Крім того, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був потерпілим у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000022 від 08.01.2018 року, якому були нанесені тяжкі тілені ушкодженя, які спричинили втрату органу, та на користь якого стягнуто майнову (за лікування) та моральну шкоду, що підтверджено вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.06.2019 року, який набрав законної сили (а.с. 34-36).

Згідно довідки начальника дільниці з управління БКБ КП «ДМГП» станом на 05.08.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , 1956 р.н. (а.с. 33).

ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м. Долинська, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданим Долинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області 07.09.2016 року (а.с. 42).

На протязі 2018 - 2021 років відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51, ст. ст. 173, 178, 183, ч. 5 ст. 184, ст. 185 КУпАП.

Також судом встановлено, що за час перебування на території України відповідач із заявою про продовження строку перебування до ДМС України не звертався, клопотання щодо набуття, прийняття громадянства України не подавав, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не здійснював, питання щодо документування посвідкою на тимчасове проживання в Україні, або посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Згідно п. 7 ч.1 ст. 1 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 3 статті 9 Закону №3773-VI передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 07.02.2018 у справі №743/432/16-а.

Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Згідно розділу 1 п. 5, 6, 7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є: невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави.

Разом з тим, матеріали справи не містять рішення суб`єкта владних повноважень про примусове повернення громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Грузії.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частина 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773) встановлює право затримувати та розміщувати в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, у тому числі і іноземців, які не мають законних підстав для перебування на території України та підлягають примусовому видворенню за межі України протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За правилами частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частина 13 статті 289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

На виконання абз. 3 пункту 3 розд. IV «Прикінцеві положення» Закону № 3773 з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція №141).

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції №141 іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, що затримані в установленому законодавством порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що позов про затримання іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу IV Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012, до пунктів тимчасового перебування іноземців поміщуються іноземці, стосовно яких суд прийняв рішення про примусове видворення.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3 розділу VІІ Інструкції, з метою забезпечення виконання постанови адміністративного суду про примусове видворення, а в окремих випадках для здійснення контролю за виконання іноземцями рішення про примусове видворення наказом відповідного підрозділу призначається супровід. Склад супроводу має забезпечити надійну охорону іноземців під час їх примусового видворення за межі України.

Відповідно до пункту 14 розділу VІІ Інструкції, в разі неможливості з об`єктивних причин примусово видворити іноземця у визначений день представники органу державної міграційної служби, органу охорони державного кордону, які супроводжували іноземця до пункту пропуску через державний кордон України, повертають такого іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців. Про причини невиїзду та повернення іноземця до пункту тимчасового перебування іноземців орган або підрозділ, що ініціював рішення про примусове видворення, негайно повідомляє про це відповідно Державну міграційну службу, Адміністрацію Державної прикордонної служби, Службу безпеки України.

Відповідно до пункту 16 розділу VІІ Інструкції, в разі відмови іноземця від виконання постанови про примусове видворення та наявності обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання такого рішення (агресивна або неадекватна поведінка тощо), видворення такого іноземця здійснюється із залученням супроводу, який супроводжуватиме іноземця безпосередньо до країни походження або третьої країни.

У матеріалах справи відсутні докази ухилення відповідача від виконання рішення про примусве повернення, переховування відповідача від працівників міграційної служби та поліції, наявності ризику його втечі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області порушено процедуру звернення до суду із позовом про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України, оскільки матеріали справи не містять рішення суб`єкта владних повноважень про примусове повернення громадянина Грузії ОСОБА_1 до Грузії, враховуючи відсутність підстав для примусового видворення, приймаючи до уваги постійне проживання відповідача у м. Долинська, наявність у нього дитини, яка також проживає у м. Долинська та матері пенсійного віку, з якою він проживає за однією адресою, відсутні об`єктивні підстави для застосування до громадянина Грузії ОСОБА_1 такого запобіжного заходу, яке обмежує його свободу, як затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. , 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 90, 245, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25) до громадянина Грузії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.08.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний