Справа № 460/6322/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2021 року м. Рівне №460/6322/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доНовоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельнийький)
про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019, винесену старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевою Яною Петрівною при примусовому виконанні виконавчого листа Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 285/2417/18 від 06.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 06.02.2019 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області було видано виконавчий лист по справі № 285/2417/18 на виконання заочного рішення від 04.12.2018, яким вирішено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 199000,00 грн., а також 1990,00 грн. сплаченого судового збору. Стверджує, що він погасив заборгованість перед ОСОБА_2 в повному обсязі 01.12.2019, однак представник останнього, не будучи про це повідомленим, пред`явив зазначений виконавчий лист до примусового виконання, що підтверджується розписками ОСОБА_2 . Вважає, що оскільки на час відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору рішення суду фактично було виконане в добровільному порядку, то процес примусового виконання рішення було розпочато помилково. Відтак, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження», позивач переконаний, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням законодавства України, є неправомірною, а тому підлягає скасуванню. За таких обставин, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.06.2021, у зв`язку з невідповідністю позову вимогам статей 160, 161 КАС України, позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви. В межах встановленого строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.08.2021 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами ст. 287 КАС України та призначено судове засідання на 13.08.2021, встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, до початку розгляду справи.

Відповідач, у встановлений судом строк, без поважних причин, відзив на адміністративний позов не подав. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання призначене на 13.08.2021, учасники справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Представник позивача про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача подав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату після 27.08.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення та враховуючи приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 06.02.2019 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області видано виконавчий лист № 285/2417/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 199 000 грн. та 1990 грн. сплаченого судового збору.

03.12.2019, на підставі зазначеного листа та заяви стягувача про примусове виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевою Яною Петрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60765280.

Того ж дня державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 20099,00 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження наявна власноручно написана розписка стягувача, ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що отримав від ОСОБА_1 заборгованість згідно з виконавчим листом № 285/2417/18 в сумі 199000,00 грн. боргу за договором позики та 1990,00 грн. судового збору. Стверджує, що борг повернуто йому в повному обсязі 01.12.2019 року, до відкриття виконавчого провадження, а претензій до ОСОБА_1 не має. Пояснює, що виконавчий лист до примусового виконання від його імені пред`явив його представник, який не знав, що ОСОБА_1 з ним розрахувався, і тому виникла така ситуація.

27.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 60765280 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що боржник розрахувався в повному обсязі згідно розписки стягувача від 24.11.2020.

В подальшому, 08.12.2020, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63848608 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019.

Вважаючи постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Таким чином, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 9 ст. 27 Закону № 1404 V-ІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем передбачено винесення постанови про стягнення виконавчого збору на будь-якій стадії виконавчого провадження. Разом з тим, у разі закінчення виконавчого провадження за фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та не стягнення виконавчого збору, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня його закінчення виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Тобто момент стягнення виконавчого збору, у даному випадку, законодавцем прив`язано саме до закінчення виконавчого провадження.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Тобто законодавцем не визначено ні зміст ні форму виконання виконавчого документу, а встановлено лише наявність даного факту та обов`язковість часового проміжку даного факту, а саме виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що виконавче провадження № 60765280 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII після отримання виконавцем розписки стягувача ОСОБА_2 , згідно з якою борг сплачено боржником 01.12.2019, тобто до відкриття виконавчого провадження, яке відбулося 03.12.2019.

Таким чином, державний виконавець, будучи посадовою особою органу державної влади, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015, зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зважаючи на положення ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець, у разі підтвердження стягувачем даної обставини, не повинен був вчиняти жодних дій щодо стягнення з боржника виконавчого збору.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що дії державного виконавця по прийняттю постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019 є неправомірними, а постанова державного виконавця ВП № 60765280 від 03.12.2019 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 20099,00 грн. не відповідає вимогам ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження обставин правомірності та обґрунтованості своїх дій і прийнятого рішення. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судові витрати у розмірі 908,00 грн., що понесені згідно квитанції № 0.0..1 від 02.06.2021, оригінал якої наявний в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, вул. Соборності, 13, м. Новоград-Волинський, Житомирська область, 11700) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Пальцевої Я. П. про стягнення виконавчого збору ВП № 60765280 від 03.12.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13 серпня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля