Справа № 420/6937/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6937/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №0501.4.1/21707-20 від 16.12.2020р. про скасування рішення Управління міграційної служби у Вінницькій області № 8852 від 11.10.2013р. про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.04.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 04.06.2021р. ухвалено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суд від 14.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог представник ОСОБА_1 зазначив, що позивач, уродженка Республіки Молдова, 11.10.2013р. набула громадянство України за територіальним походженням за ст. 8 ЗУ «Про громадянство» та була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 25.10.2013р. Могилів-Подільським РС УДМС України у Вінницькій області, однак рішенням Управління ДМС України у Вінницькій області №0501.4.1/21707-20 від 16.12.2020р. скасовано попереднє рішення про набуття громадянства України позивачем. Як зазначив представник позивача, відповідно до довідки про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, позивач та її син, громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набули громадянство України за територіальних походженням на підставі ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме: позивач не повернула паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та продовжувала користуватись правами громадянина Республіки Молдова; ОСОБА_2 після отримання громадянства України, користується на постійній основі паспортами громадянина Республіки Молдова та продовжує користуватись правами громадянина Республіки Молдова. При цьому, представник позивача вказав, що рішення про оформлення набуття громадянства України може бути скасовано відповідним територіальним органом ДМС на підставі подання, підготованого територіальним підрозділом ДМС України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України та лише за наявності обставин, визначених статтею 21 Закону №2235-111, тобто подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, що і є предметом доказування у даній справі. Разом з тим, як зазначив представник позивача, єдиною підставою для винесення оскаржуваного рішення стала інформація про те, що позивач після отримання паспорта громадянина України продовжувала користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 під час перетину державного кордону України, проте не зазначено час, дату та місце такого перетинання, що унеможливлює встановити причинно - наслідковий зв`язок між такою інформацією та прийняттям оскаржуваного рішення. Водночас, представник позивача вважає, що відповідачем було порушено порядок прийняття спірної довідки, зокрема, відповідно до системного аналізу підпунктів «б» пункту 88 Порядку №215 вбачається, що для підготовки подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України має бути надана відповідна довідка, яка і має лягти в основу такого подання, проте, довідка №0501.4.1/21718-20 не міститься в переліку документів, які додається до подання; більш того, довідка складена вже після складення самого подання. Представник відповідача вказав, що відсутність в Законі України «Про громадянство України» конкретної відповідальності за невиконання зобов`язань щодо повернення паспортного документу або припинення іноземного громадянства у вигляді скасування рішення про оформлення громадянства України, за умови відсутності доказів умисності дій такої особи, свідчать про порушення принципу правової визначеності оскаржуваним рішенням. При цьому, скасування рішення про набуття громадянства України, винесене через 8 років після отримання позивачем громадянства України та через 8 років після початку формування свого нового життя та соціальних зв`язків, сім`ї, професійних навичок, на думку представника позивача, не грунтується на розумних підставах, є непропорційним реальній обстановці, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

20.05.2021р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовною заявою ОСОБА_1 та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача зазнаала, що Державною міграційною службою України здійснено перевірку законності набуття особами громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р., у тому числі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рішення УДМС України у Вінницькій області № 8852 від 11.10.2013), в ході якої встановлено що вона набула громадянство України за територіальним походженням - шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, що передбачено ст.21 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. Так, як зазначала представик відповідача, після отримання довідки про реєстрацію громадянином України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подала декларацію про відмову від громадянства Республіки Молдова, та була документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 25.10.2013р. Могилів-Подільським РВ УДМС України у Вінницькій області. Під час здійснення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 після набуття громадянства України продовжувала користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_4 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 , під час перетину державного кордону України. Вказаний факт, як зазначив відповідач, свідчить про невиконання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зобов`язання, наданого нею під час оформлення громадянства України, в частині повернення паспорта громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина Республіки Молдова (декларація про відмову від громадянства Республіки Молдова від 17.10.2013р.). Щодо посилання представника позивача на час складення довідки та подання, відповідач зазначив, що вказане не має нічого спільного з дійсністю, так як таке твердження ґрунтується лише на підставі реєстраційного номера та часу його автоматичного присвоєння, а різниця у дві хвилини, на думку відповідача, не може бути підставою для визнання таких документів - недопустимим доказом. Крім цього, представник відповідача вказав, що умисність дій позивача доведена використанням декількох паспортів громадянина Республіки Молдова. Представник відповідача вказав, що про набуття громадянства України шляхом обману свідчить той факт, що особа яка подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, в якій зобов`язалась повернути паспорт громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, не користуватись правами громадянина Республіки Молдова (що і було підставою для видачі паспорта громадянина України), в дійсності не повернула паспорти Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави, та продовжувала користуватись правами громадянина Республіки Молдова під час перетину державного кордону України (після отримання паспорта громадянина України). Також, як зазначила відповідач, ця обставина свідчить про обман зі сторони позивача саме під час набуття громадянства України так як процедура набуття громадянства України в даному випадку вважається завершеною лише після надання особою декларації про відмову від іноземного громадянства. Поряд з цим, як підставу для набуття громадянства України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначила факт народження на території України своєї баби - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та надала повторне свідоцтво про її смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Кишинів Республіки Молдова серії НОМЕР_6 , видане 17.02.2012 ЗАГС м. Кишинів Республіки Молдова, в якому зазначено, місце народження: м. Харків, Україна. Заявницею не було надано свідоцтво про народження баби на території України, а також не надано жодних документів, які б могли свідчити про можливу зміну прізвища бабою (в зв`язку з шлюбом і т.п). Таким чином, як зазначив відповідач, відповідно до ст.21 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р., вищезазначені додаткові факти можуть слугуватимуть додатковою або окремою підставою для скасування рішення про набуття громадянства України згідно ч. 1 ст.8 Закону «Про громадянство України» України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.08.2021р. до суду від представника Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління. 09.08.2021р. до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні.

Керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України судом продовжено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

18.10.2013р. громадянка Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до УДМС України у Вінницькій області в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, за результатами розгляду якої 11.10.2013р. прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» №8852 від 11.10.2013р. (а.с.53-54).

Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області за наслідками проведеної перевірки складено довідку №0501.4.1/21718-20 від 16.12.2020р. про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно довідки Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №0501.4.1/21718-20 від 16.12.2020р. ОСОБА_1 , уродженка Республіки Молдова набула громадянство України за територіальним походженням на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство України» шляхом обману, унаслідок подання неправдивих відомостей, а саме, не повернення паспорту громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та продовжувала користуватись правами громадянина Республіки Молдова. Під час проведення перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 після отримання паспорта громадянина України продовжувала користуватись паспортами громадянина Республіки Молдова Серії № НОМЕР_2 ,№ НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , під час перетину державного кордону України під час перетину державного кордону. Вказаний факт свідчить про невиконання ОСОБА_1 зобов`язання наданого нею під час оформлення громадянства України в частині повернення паспортів громадянина Республіки Молдова до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина Республіки Молдова (декларації від 17.10.2013.)(а.с.60).

Головним спеціалістом сектору з питань громадянства Оксаною Любаранець Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області складено подання №0501.4.1/21707-20 від 16.12.2020р. про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України (а.с.61).

Рішенням Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 16.12.2020р. скасовано рішення Управління міграційної служби у Вінницькій облсті №8852 від 11 жовтня 2013 року про набуття ОСОБА_1 громадянства України територіальним походженням, у зв`язку з невиконанням зобов`язання, наданого нею під час оформлення громадянства України у частині повернення паспорта іноземної держави до уповноважених органів цієї держави та відмови від користування правами громадянина іноземної держави (а.с.61).

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 1 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III встановлено, що громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

Відповідно до ч.8 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Згідно із ст.21 Закону України «Про громадянство України» рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Пунктом 88 Порядку №215 встановлено, що для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Як зазначалось судом, 18.10.2013р. громадянка Молдови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до УДМС України у Вінницькій області в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, за результатами розгляду якої 11.10.2013р. прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» №8852 від 11.10.2013р. (а.с.53-54). 17.10.2013р. ОСОБА_1 подано Декларацію про відмову від іноземного громадянства, згідно якої заявник зобов`язалась повернути паспорт громадянина Молдови до уповноважених органів цієї держави, не користуватись правами громадянина Молдови і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством. Також, заявника повідомлено те, що у разі невиконання цього зобов`язання буде втрачено громадянство України на підставі статті 19 Закону України «Про громадянство України», або скасовано на підставі ст.21 цього Закону (а.с.59).

Як вбачається з даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з грудня 2015 року по березень 2017 року неодноразово перетинала державний кордон України на підставі паспортів громадянина Республіки Молдова Серії № НОМЕР_2 ,№ НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 (а.с.63).

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо повернення паспорту громадянина Молдови до уповноважених органів Республіки Молдова та будучи громадяником України продовжила користуватись правами громадянина Республіки Молдова, перетинаючи державний кордон України на підставі паспорту громадянина Молдови, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набула громадянство України шляхом обману.

Більш того, суд враховує, що позивач неодноразово перетинала державний кордон України на підставі паспортів громадянина Республіки Молдова Серії № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , що свідчить не лише про не повернення паспорту громадянина Молдови до уповноважених органів Республіки Молдова, а й про вчинення позивачем дії, щодо його обміну та/або отримання нового паспорту громадянина Молдови.

Щодо посилання представника позивача на те, що скасування рішення про набуття громадянства України, винесене через 8 років після отримання позивачем громадянства України та через 8 років після початку формування свого нового життя та соціальних зв`язків, сім`ї, професійних навичок, очевидно не грунтується на розумних підставах, є непропорційним реальній обстановці, а тому є протиправним, суд зазначає наступне.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Як передбачено положеннями ч. 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. В цьому аспекті верховенство права проявляється у субординації закону перед правом, як таким.

В рішенні Європейського Суду з прав людини, у справі "Фадєєва проти Росії" від 09.06.2005, суд зазначив, що: "Згідно з усталеною практикою Суду саме національні органи влади мають дати вихідну оцінку "необхідності" втручання як стосовно законодавчого поля, так і реалізації конкретного заходу, але, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду, їхнє рішення підлягає перевірці Судом на предмет його відповідності вимогам Конвенції".

В свою чергу, суд враховує, що у межах цієї справи позивач, усвідомлюючи обов`язок повернення паспорту громадянина Молдови до уповноважених органів Республіки Молдова та відмови від громадянства Молдови, що підтверджується підписом заявника в декларації від 17.10.20213р., не вчинила відповідні дії щодо його повернення. Більш того, позивач неодноразово здійснювала обмін паспортів громадянина Республіки Молдова Серії № НОМЕР_2 ,№ НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 та користувалась ними при здійсненні офіційних дій, що підтверджується інформацією даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан» (а.с.63).

У зв`язку з викладеним, умисність дій позивача щодо невиконання приписів законодавства, що фактично призвело до непередбачуваного законодавством України подвійного громадянства, суд приходить до висновку, що міцні соціальні зв`язки позивача не можуть бути самостійної підставою для скасування прийнятого відповідно до норм чинного законодавства рішення.

Враховуюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області № 0501.4.1/21707-20 від 16.12.2020р. про скасування рішення Управління міграційної служби у Вінницькій області № 8852 від 11.10.2013 року про набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що заявницею під час отримання громадянства не було надано свідоцтво про народження баби на території України, а також не надано жодних документів, які б могли свідчити про можливу зміну прізвища бабою (в зв`язку з шлюбом і т.п), оскільки вказані підстави не були покладені в основу прийняття оскаржуваного рішення та відповідно суд не надає правову оціну вказаним обставинам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.