Справа № 428/6781/21
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/6781/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску ІПК 1-ї категорії віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних Дрожанікова Костянтина Олеговича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску ІПК 1-ї категорії віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних Дрожанікова Костянтина Олеговича про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою відповідача № 016441/21 від 15.07.2021 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Влітку 2014 року м. Луганськ було окуповано сепаратистами. Після окупації він був змушений переїхати на територію, підконтрольну владі Україні та став проживати у м. Сєвєродонецьк Луганської області, був взятий Управлінням праці та соціального захисту населення на облік, як внутрішньо переміщена особа (ВПО) з тимчасово окупованої території України. На окупованій території у м. Луганськ у нього є майно та близькі родичі. 17.06.2021 через КПВВ приїхав до окупованого Луганська, щоб перевірити майно, провідати родичів та інше. На окупованій території був власний автомобіль «LANOS» д/н НОМЕР_1 , яким управляв за довіреністю і яка влітку 2021 року втрачала свої повноваження із-за закінчення строку, тобто йому необхідно було виїхати на Авто на територію, підконтрольну владі України, щоб переоформити своє майно на себе. Через КПВВ до території, підконтрольній владі України на Авто він не міг потрапити, у зв`язку з тим, що у Луганській області працює тільки КПВВ у смт. Станиця-Луганська і яке тільки служить для пішого переходу. Жодного автомобільного КПВВ у Луганській області на даний час нема. Спасаючи своє майно (Авто), діючи в умовах крайньої необхідності, він був змушений потрапити на територію, підконтрольну владі України через Російську Федерацію. Приблизно 01.00 годин 15.07.2021 він прибув на своєму Авто до прикордонного пункту пропуску «Мілове» з російської сторони. При проходженні прикордонного контролю прикордонники заявили позивачу, що він порушив порядок виїзду на тимчасово окуповану територію України та порядок виїзду з неї, відповідальність за таке порушення передбачена статтею 204-2 КУпАП. Позивач прикордонникам пояснив, що діяв в умовах крайньої необхідності та змушений був так поступити, спасаючи своє майно (Авто). Не зважаючи на його пояснення, відповідач, приблизно о 01.10 год. виніс постанову від 15.07.2021 № 016441/21. У зв`язку із цим позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

1.2. У судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач Дрожаніков К.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третім прикордонним загоном імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 23.07.2021 були надані письмові докази.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення № 016441/21 від 15.07.2021 вбачається, що старший прикордонних нарядів в пункті пропуску ІПК 1-ї категорії віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних Дрожаніков Костянтин Олегович встановив, що 15.07.2021 о 01:10 в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України (далі - БД) 17.06.2021 виїхав з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України (далі - ТОТ ) через КПВВ «Ст. Луганська», а 15.07.2021 о 01:10 в`їхав на територію України з РФ через пункт пропуску «Мілове». Особою надано письмові пояснення, в яких він зазначив, що 14.07.2021, близько 13:00 здійснив виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Червонопартизанськ» (ТОТ) - н.п. Гуково» (РФ) в районі н.п. «Червонопартизанськ», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд його з ТОТ через КПВВ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що вчинене правопорушення позивач не оспорює, вину свою визнає. Копію вказаної постанови отримано ОСОБА_1 15.07.2021, про що свідчить його підпис на зворотному боці постанови. Будь-які позначки чи написи стосовно незгоди із змістом постанови відсутні.

2.2. З письмових пояснень ОСОБА_1 від 15.07.2021 вбачається, що він визнав, що 14.07.2021 виїхав з тимчасово окупованої території України в Російську Федерацію через Червонопартизанськ з подальшою метою переоформлення автомобіля. Крім того, в поясненнях вказано, що ОСОБА_1 відомий порядок виїзду з тимчасово окупованої території України у встановлений законодавством спосіб.

З рапорту старшого сержанта ІПК 2-ї категорії віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних від 15.07.2021 вбачається, що о 1-10 год. до пункту пропуску «Мілове» на вхід в Україну прибув громадянин України ОСОБА_1 . Було встановлено, що він здійснив виїзд на тимчасово окуповану територію через КПВВ «Станиця-Луганська», а виїзд з цієї території здійснив в районі н.п. «Червонопартизанськ» на напрямку н.п. «Гуково» (РФ).

Згідно витягу інформації з підсистеми «Ризик» ІТС ПК «Гарт-1» Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону громадянином ОСОБА_1 , позивач виїхав 17.06.2021 з КПВВ «Ст. Луганська», проте в`їхав на територію України 15.07.2021 в ППр «Мілове».

2.3. Зі змісту довідки від 01.04.2019 № 919- вбачається, що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстрованим місцем його проживання є: АДРЕСА_1 , а фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії довідки від 15.07.2021 № 31/12/4442-197, виданої ТСЦ № 4442 РСЦ ГСЦ МВС в Луганській області, та копії договору купівлі продажу транспортного засобу від 15.07.2021, позивач ОСОБА_1 купив 15 липня 2021 року в м. Сєвєродонецьку транспортний засіб ЗАЗ LANOS, номерний знак НОМЕР_2 .

3. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 17, 18 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3.2. У постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 463/1712/17 вказано, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза охоронюваним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана "передчасна" і "спізніла" крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

3.3. У статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» вказано, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту пункту 3 Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, вбачається, що в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються).

Пункт 22-2 вищевказаного Порядку визначає, що у разі тимчасового припинення роботи режимної зони контрольних пунктів в`їзду-виїзду пропуск осіб, транспортних засобів здійснюється невідкладно за наявності таких підстав гуманітарного характеру, зокрема:

- у разі повернення особи до місця свого проживання. Пропуск осіб здійснюється один раз протягом періоду дії рішення про тимчасове припинення роботи режимної зони контрольного пункту в`їзду-виїзду.

- наявність інших випадків, коли є підстава вважати, що ситуація потребує невідкладного перетину особою лінії розмежування у будь-якому напрямку з гуманітарних міркувань або з метою запобігання виникненню загрози життю та здоров`ю особи та/або порушенню її прав (зокрема у разі політичного переслідування особи на тимчасово окупованих територіях).

Пункт 4 вищевказаного Порядку вказує, що кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження і межі їх режимних та сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори визначаються та затверджуються відповідно до пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2020 р. № 1368. Відповідна інформація розміщується на офіційних веб-сайтах Міноборони, Адміністрації Держприкордонслужби, ДФС.

Згідно пункту 9 Положення про облаштування контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та виїзду з них, кількість контрольних пунктів в`їзду-виїзду, місцезнаходження та межі їх режимних і сервісних зон (у тому числі об`єктів сервісного обслуговування), дорожні коридори у Донецькій і Луганській областях визначаються рішенням Командувача об`єднаних сил за пропозиціями Донецької і Луганської обласних військово-цивільних адміністрацій або військових адміністрацій (у разі їх утворення), погодженими з Мінреінтеграції.

Згідно із пунктом 1 Режиму функціонування контрольних пунктів в`їзду/виїзду через лінію розмежування в Донецькій та Луганській областях та порядку пропуску осіб, транспортних засобів та товарів (вантажів), затвердженого наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861, пропуск осіб, транспортних засобів та товарів (вантажів) в контрольних пунктах в`їзду/виїзду (далі - КПВВ) в Донецькій та Луганській областях через лінію розмежування здійснюється:

- в КПВВ "Мар`їнка" - дорожній коридор "Донецьк - Курахове";

- в КПВВ "Новотроїцьке" - дорожній коридор "Донецьк - Маріуполь";

- в КПВВ "Станиця Луганська" - дорожній коридор "Станиця Луганська - Щастя - Новоайдар";

- в КПВВ "Щастя" - дорожній коридор «Луганськ - Весела Гора -Шастя -Новоайдар».

3.4. Згідно із ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Зі змісту ст. 258 КУпАП вбачається, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду), якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

3.5. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зауважує, що в матеріалах справи містяться достовірні і достатні докази наявності в діях ОСОБА_1 того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові. Зокрема, зі змісту детальних письмових пояснень позивача та рапорту, а також зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач 17.06.2021 здійснив виїзд з контрольованої території України до тимчасово окупованої території через контрольний пункт «Станиця Луганська», а 15.07.2021 здійснив в`їзд до контрольованої території України з території Російської Федерації через пункт пропуску «Мілове». При цьому, до території Російської Федерації позивач потрапив в районі пункту пропуску «Червонопартизанськ» з подальшою метою потрапляння на територію України, тобто через той пункт пропуску, який не визначено наказом Командувача об`єднаних сил в якості пункту в`їзду/виїзду через лінію розмежування в Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є доведеним. При цьому, письмові пояснення позивача в даному випадку не є звичайним визнанням вини з боку позивача. Зокрема, у своїх письмових поясненнях позивач детально описав час і напрямок свого руху під час виїзду з тимчасово окупованої території України до території Російської Федерації поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду, що свідчить про достовірність письмових пояснень позивача та про те, що ці пояснення є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, доказом правопорушення є письмовий рапорт та витяг щодо перетину державного кордону.

Крім того, позивач визнав детальні обставини правопорушення у своїй позовній заяві в порядку ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, обставини правопорушення взагалі не підлягають доказуванню.

Позивач, здійснюючи в`їзд на тимчасово окуповану територію, повинен був розуміти, що виїзд з цієї території має відбуватися лише у визначеному законодавством порядку. Позивач не надав жодних доказів того, що він здійснював спроби виїзду або здійснив виїзд з тимчасово окупованої території у встановленому законодавством порядку, хоча відповідним наказом Командувача ОС визначено декілька пунктів, через які можливо здійснити виїзд з тимчасово окупованої території в Луганській та Донецькій областях.

4.2. Суд вважає повністю необґрунтованими посилання позивача на те, що він перебував у стані крайньої необхідності. Як видно зі змісту статті 18 КУпАП стан крайньої необхідності характеризується одночасним існуванням сукупності таких обставин:

1) необхідністю усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління;

2) неможливістю усунути цю небезпеку іншими засобами;

3) наявністю ситуації, за якої заподіяна шкода внаслідок вчинення правопорушення є менш значною, ніж відвернена шкода.

По-перше, позивач не надав доказів того, що він мав право користування транспортним засобом ЗАЗ LANOS, номерний знак НОМЕР_2 , станом на 14.07.2021 або 15.07.2021.

По-друге, позивач не надав доказів того, що цей транспортний засіб перебував на тимчасово окупованій території України і йому там загрожувала небезпека знищення, пошкодження, незаконного відчуження, яку необхідно було терміново усунути саме шляхом вивезення транспортного засобу з тимчасово окупованої території України.

По-третє, позивач не надав доказів того, що він здійснив спробу виїзду з тимчасово окупованої території України через визначені для цього пункти пропуску. Крім того, позивач, в разі закінчення строку дії попередньої довіреності щодо транспортного засобу, міг оформити у встановлений законодавством спосіб нову довіреність, для чого не потрібно виїжджати з тимчасово окупованої території України разом з автомобілем.

Фактично, позивач вчинив адміністративне правопорушення лише з метою купівлі транспортного засобу на підконтрольній українській владі території України. В таких діях позивача повністю відсутні ознаки стану крайньої необхідності.

Суд зазначає, що порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї є серйозним адміністративним правопорушенням, яке посягає на встановлений Законом України порядок управління у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України. Бажання позивача оформити право власності на транспортний засіб не виправдовує вчинення ним такого адміністративного правопорушення та не свідчить про існування стану крайньої необхідності.

4.3. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, а отже судові витрати, які підлягають розподілу, в цій справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241-246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову старшого прикордонних нарядів в пункті пропуску ІПК 1-ї категорії віпс (тип А) впс «Мілове» ім. Віктора Банних Дрожанікова Костянтина Олеговича № 016441/21 від 15.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - залишити без змін.

Із урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції, яка набула чинності з 15.12.2017) рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін