Справа № 420/7292/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7292/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Коняги С.М.,

за участю сторін:

представника відповідача - Одеської обласної прокуратури - Клюкіна К.І. (за витягом та довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення недоотриманої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури;

- зобов`язати Одеську обласну прокуратуру усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, відкрито провадження в адміністративній справі та зобов`язано Одеську обласну прокуратуру надати до Одеського окружного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії:

- матеріалів особової ОСОБА_1 ;

- штатного розпису Прокуратури Одеської області станом на 01.09.2020 року;

- штатного розпису Одеської обласної прокуратури станом на 15.03.2021 року;

- положення про управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, затверджене наказом прокуратури Одеської області від 24.12.2017 року №346;

- положення про управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської області, затверджене наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 10.02.2021 року №24.

Підготовче судове засідання в даній адміністративній справі призначено на 18.05.2021 року об 11 год. 00 хв.

17.05.2021 року (вх.№ЕП/13366/21) від представника Одеської обласної прокуратури до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи №420/7292/21 на іншу дату у зв`язку з тим, що ухвала про відкриття провадження надійшла до Одеської обласної прокуратури 11.05.2021 року, позов з додатками одержано в суді нарочно 13.05.2021 року. Таким чином, як вважає представник відповідача, п`ятнадцятиденний строк для підготовки відзиву на позов спливає 26.05.2021 року.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року задоволено заяву представника Одеської обласної прокуратури, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/7292/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання в даній адміністративній справі на 27.05.2021 року об 11 год.00 хв.

26.05.2021 року (вх.№26981/21) від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог шляхом подання уточненого позову.

У заяві, з посиланням на справу №420/3844/21, яка перебувала у провадженні Одеського окружного адміністративного суду зазначено, що під час розгляду даної справи позивач дізнався про прийняття наказу №2062к від 26.09.2020 року.

Також, посилаючись на положення ст.172 КАС України, позивачем вказано, що на думку позивача справи №420/3844/21 та №420/7292/21 було доцільно об`єднати в одне провадження, оскільки предметом обох справ є захист трудових прав позивача, пов`язаних з проходженням ним публічної служби в органах прокуратури; позови подані від одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; вимоги у справах є пов`язаними між собою підставою виникнення, поданими доказами. Водночас, вказує ОСОБА_1 можливість об`єднання справ в одне провадження передбачена лише на визначеній законом стадії, а саме до початку підготовчого засідання, так як по справі №420/3844/21, і у справі №420/7292/21 підготовчі судові засідання вже відбулися. Оскільки на думку позивача, розгляд даних вимог повинен здійснюватися в одному провадженні, зважаючи на те, що по справі №420/3844/21 провадження відкрито ще 29.03.2021 року, тобто у суду по справі №420/3844/21 залишилося обмаль часу для забезпечення виконання завдань підготовчого провадження (у справі №420/3844/21 підготовче провадження не продовжувалось), зважаючи, що обсяг доказів у справі №420/3844/21 є недостатнім для розгляду вимог по справі №420/7292/21 (судом у даній справі відмовлено у витребуванні засвідчених копій штатних розписів, а позивачу їх копії дані надані без засвідчення), позивачем було подано заяву про залишення позову по справі №420/3844/21 без розгляду.

З урахуванням вищевикладених обставин, керуючись правом, визначеним статтею 47 КАС України, а також для забезпечення засад процесуальної економії при розгляді спору, позивач вважав за необхідне збільшити позовні вимоги по справі №420/7292/21 не змінюючи суб`єктний склад сторін у справі та фактичні підстави звернення до суду, шляхом надання до суду уточненої позовної заяви.

Так, разом із заявою про збільшення позовних вимог шляхом подання уточненого позову ОСОБА_1 надано до суду уточнену позовну заяву до Одеської обласної прокуратури, в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури №2069к від 16.09.2020 року;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури №2062к від 15.09.2020 року «Про скасування надбавки», в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11.09.2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи;

3) визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 у період з 16.09.2020 року по 30.04.2021 року у складі його заробітної плати надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії;

4) визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у не встановленні посадового окладу ОСОБА_1 , у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

5) зобов`язати Одеську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії у період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

6) стягнути з Одеської обласної прокуратури суму недоотриманої заробітної плати за період з 16.09.2020 року по дату вирішення даної адміністративної справи обчисленої з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів»;

7) визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратуру щодо не внесення до трудової книжки серія НОМЕР_1 запису про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58;

8) зобов`язати Одеську обласну прокуратуру внести до трудової книжки серія НОМЕР_1 запис про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58;

9) визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у не усуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури;

10) зобов`язати Одеську обласну прокуратуру усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури.

До уточненого позову позивачем додано, зокрема, заяву про звільнення від сплати судового збору та заява про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що для проходження атестації ОСОБА_1 у визначений строк було подано заяву Генеральному прокурору України про участь у проведені атестації на підставі вказаного вище Положення. ОСОБА_1 достеменно відомі наслідки неуспішного проходження атестації, які передбачені пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ. Станом на дату подання заяви про уточнення позовних вимог триває процедура атестації щодо ОСОБА_1 та відсутні підстави, визначені пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ для його звільнення з органів прокуратури та посади.

У позові вказано, що фактично у посадової особи Одеської обласної прокуратури були відсутні визначені приписами чинного законодавства (на які наявні посилання) підстави для прийняття наказу №2069к.

Як вказано у позові, протягом тривалого часу даний наказ, яким лише тимчасово визначено місце роботи, а не функціональні обов`язки, яким не змінено правовий статус позивача як прокурора, фактично продовжує діяти. При цьому від дати прийняття наказу №2069к від 16.09.2020 року ОСОБА_1 , як прокурору фактично зупинено можливість здійснювати свої повноваження у межах, визначених законом. Крім того, від вказаної дати ОСОБА_1 отримує заробітну плату в значно меншому розмірі. Зважаючи на те, що із прийняттям наказу №2069к від 16.09.2020 року порушено законодавство про оплату праці (приписи законодавства про працю), а саме порушено право позивача на отримання заробітної плати у визначеному Законом України «Про прокуратуру» та іншими положеннями чинного законодавства розмірі, ОСОБА_1 вважає, що даний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у наказі №2062к від 15.09.2020 року правовою підставою для його прийняття вказано: «У зв`язку із початком роботи обласних прокуратур» та ч.2 ст.11 Закону України «Про прокуратуру». Тобто, фактично, законодавчо визначені підстави для скасування вказаної надбавки у наказі не визначено. Факт початку роботи обласних прокуратур, а також те, що з незалежних від позивача обставин процедура атестації щодо нього триває не може бути підставою для скасування вказаного виду надбавки. Зважаючи на вищевказане, позивач вважає, що така складова заробітної плати позивача повинна була йому виплачуватися, а вищевказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Щодо виплати премії позивач зазначає, що у період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року премія позивачу не виплачувалась не тільки за періоди його перебування у відпустках та на лікарняних, а й за інші фактично відпрацьовані дні. При цьому підстави для припинення виплати премії позивачу достеменно невідомі, відповідні рішення керівництва Одеської обласної прокуратури до відома позивача не доводились та про їх існування ОСОБА_1 не відомо.

Щодо розміру посадового окладу належного до виплати позивачу, то на думку ОСОБА_1 в порушення вимог чинного законодавства відповідачем протиправно здійснюється виплата заробітної плати без врахування надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії у період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року, а також визначення розміру посадового окладу відбувається виходячи із розміру визначеного у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657, а не у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру» та приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

При цьому, вказано у позові, зважаючи на те, що як стало відомо позивачу вищевказане порушення законодавства про оплату праці (право позивача на отримання заробітної плати у визначеному Законом України «Про прокуратуру» та іншими положеннями чинного законодавча розмір) відбулося саме у зв`язку із прийняттям 16.09.2020 року наказу №2069к, право на прийняття якого не передбачено чинним законодавством, оскільки з його прийняттям порушено право ОСОБА_1 на заробітну плату у належному розмірі, вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо порушень прав позивача невнесенням запису до трудової книжки, то у позові вказано, що як повідомлено ОСОБА_1 , причиною того, що ОСОБА_1 , як прокурору фактично зупинено можливість здійснювати свої повноваження у межах, визначених законом є непроходження атестації. Звертаю увагу на те, що дійсно ОСОБА_1 станом на дату подання даної заяви не завершив процедуру проходження атестації. Однак, ОСОБА_1 не є особою, яка не пройшла атестацію, оскільки рішення за результатами її проведення уповноваженою атестаційною комісією не прийнято з незалежних від особи обставин. 04.03.2021 року позивач у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури отримав копію трудової книжки серії НОМЕР_1 . Згідно останнього запису, який міститься в трудовій книжці серія НОМЕР_1 (копію якої отримано 04.03.2021) посадою ОСОБА_1 є «начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеській області». В той же час, станом на дату подання даної заяви такого органу як прокуратура Одеської області () не існує.

Як стверджує позивач, ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду не відбулась. На думку позивача, запис до трудової книжки у разі перейменування підприємства необхідно вносити за аналогією з п. 2.15 Інструкції № 58 - на підставі наказу (розпорядження) власника підприємства, установи, організації чи вповноваженого ним органу.

З невнесенням відповідного запису позивач також пов`язує і те, що ОСОБА_1 як прокурору створюються перешкоди у здійсненні функцій та повноважень як прокурора на посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності вже перейменованої Одеської обласної прокуратури.

Щодо бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, то в уточненому позові вказано, що станом на дату подання вказаної заяви підстави для звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади чи для закінчення строку перебування на адміністративній посаді відсутні. З аналізу п.5.6 розділу 5 положення про управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської області, затверджене наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 10.02.2021 року №24 вбачається, що збільшення обов`язків за посадою начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, з урахуванням функцій прокуратури в цілому та зокрема повноважень прокурора з виконання покладених на нього функції, не відбулось. Вищевказане у своїй сукупності є додатковим підтвердженням того, що процедура ліквідації чи реорганізації прокуратури Одеської області не відбулась.

В уточненому позові позивач зазначає, що ОСОБА_1 достеменно відомі наслідки неуспішного проходження атестації, які передбачені пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ. Станом на дату подання даної заяви триває процедура атестації щодо ОСОБА_1 та відсутні підстави, визначені пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ для його звільнення з органів прокуратури та посади. Дійсно ОСОБА_1 станом на дату подання даної заяви не завершив процедуру проходження атестації. Однак, ОСОБА_1 не є особою, яка не пройшла атестацію, оскільки рішення за результатами її проведення уповноваженою атестаційною комісією не прийнято з незалежних від особи обставин. Недосконалість процедури атестації не може слугувати підставою для обмеження чи припинення прав особи, яка щодо неї проводиться. Відповідно до пункту 3-1 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (з наступними змінами) прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури. Таким чином, вказує позивач, права ОСОБА_1 як особи, яка проходить процедуру атестації на призначення чи переведення до іншого органу прокуратури приписами чинного законодавства не обмежено. За вказаного правового регулювання позивач вважає, що у відповідача є достатні підстави визначення посади ОСОБА_1 в Одеській обласній прокуратурі згідно новим штатним розписом. Натомість, відповідачем не було вчинено відповідних дій у зв`язку з чим виникла ситуація при якій створені перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора.

З вищевказаного, на думку позивача, вбачається, від дати затвердження штатного розпису Одеської обласної прокуратури позивач як начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області є особою, посада якого відсутня у штатному розписі, тобто перебуває «поза штатом». Вказана ситуація перешкоджає ОСОБА_1 виконувати свої обов`язки як прокурора, є недопустимою, та порушує норми законодавства про працю, оскільки підприємство не має законодавчих підстав для виведення працівника поза штат, так як такого поняття як "позаштатний розпис" за нормами чинного законодавства взагалі не існує.

На думку позивача, вказана ситуація стала можливою через недосконалість запроваджених Законом №113-ІХ та Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (з наступними змінами) змін та процедур, що є порушенням принципу правової визначеності, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності як елементу верховенства права.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

27.05.2021 року (вх.№26188/21) від представника відповідача до суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2021 року разом із додатками, згідно переліку, який у ньому вказано.

27.05.2021 року (вх.№27130/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (в первинній редакції) разом із додатками (т.3 а.с.1-35).

У відзиві зазначено, що Одеська обласна прокуратура не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 з огляду на їх необґрунтованість та передчасність викладених у позові доводів про порушення Одеською обласною прокуратурою його прав з наступних підстав.

Як вказано у відзиві, позивачем подано заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію. Однак, позивачем процес атестації наразі не завершено, рішення кадрової комiсiї з атестації прокурорів регіональних прокуратур про проходження атестації ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури не надходило.

У відзиві зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 113-IX запроваджено реформування, зокрема, реорганізацію регіональних прокуратур в обласні прокуратури з переведенням прокурорів за результатами успішно пройденої атестації (наявністю рішення кадрової кадрової комісії про успішне проходження атестації).

Щодо посилань позивача на статті 32, 33, 36, 38 Кодексу законів про працю України то відповідач зазначає, що правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, а також систему органів прокуратури визначає Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII. На думку відповідача правові висновки Верховного Суду у справах № 817/860/16 та №826/10460/16, що наведені позивачем у позові, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони є відмінними від тих, які виникли у справі № 420/7292/21. Постанови Верховним Судом у зазначених справах прийнято до набуття чинності Законом № 113-IX від 17.10.2019, а отже без врахування його вимог, а тому їх правові висновки не є відмінними та не підлягають застосуванню.

У відзиві вказано, що враховуючи те, що на час початку роботи Одеської обласної прокуратури ОСОБА_1 атестацію не пройшов, наказом від 16.09.2020 № 2069к виконувачем обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури йому тимчасово визначено робоче місце у Одеській обласній прокуратурі. Доводи позивача про відсутність процесу реорганізації прокуратури Одеської області в Одеську обласну прокуратуру та скорочення посад є помилковими.

Як стверджує відповідач, в результаті реформування прокуратури Одеської області в Одеську обласну прокуратуру відбулося скорочення штатної чисельності прокурорів на 40 одиниць.

У відзиві вказано, що через непроходження ОСОБА_1 атестації його не було переведено на жодну з посад Одеської обласної прокуратури. Крім того, призначення прокурора на адміністративну посаду, якою в даному випадку є посада начальника відділу Одеської обласної прокуратури, відноситься до виключних дискреційних повноважень керівника обласної прокуратури та повинно відбуватися у визначеному законом порядку (зокрема, з дотриманням положень пункту 22 розділу II Закону України «Про внесення змiн до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»).

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом із вказаним відзивом відповідачем надано до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 27.05.2021 року судом задоволено заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог шляхом подання уточненого позову, який надійшов до суду 26.05.2021 року за вх.№26981/21, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання уточненої позовної заяви по справі №420/7292/21 на підставі п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовними вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві по справі №420/7292/21, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення недоотриманої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, відкладено підготовче провадження по справі та призначено підготовче засідання о 10:30 год. 15.06.2021 року.

14.06.2021 року (вх.№30788/21) від представника відповідача надійшов відзив на позов (з урахуванням уточнень) разом із додатками (т.3 а.с.36-61).

У відзиві додатково зазначено, що враховуючи що прокуратура Одеської області припинила свою діяльність, а на день початку роботи Одеської обласної прокуратури (11.09.2020) ОСОБА_1 атестацію не пройшов 16.09.2020 виконувачем обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури на підставі пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України № 113-IX прийнято наказ № 2069к, яким ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце у відділі нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною які злочинністю Одеської обласної прокуратури за адресою: м. Одеси, вул. Жуковського, буд. 11. Повноваження керівника обласної прокуратури на видання даного наказу визначені статтею 11 Закону України «Про прокуратуру» та пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури». Юридичними фактами для видання наказу стало припинення функціонування прокуратури Одеської області, початок роботи Одеської обласної прокуратури та непроходження атестації ОСОБА_1 , що відповідно до положень пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів iз реформи органів прокуратури» унеможливлювало переведення позивача на будь-яку посаду в Одеській обласній прокуратурі. З урахуванням відсутності у ОСОБА_1 робочого місця в Одеській обласній прокуратурі, з якою після початку її роботи 11.09.2020 позивач не знаходився в трудових відносинах, застосування вказаних положень статті 29 КЗпП України відповідає практиці Верховного Суду (постанова від 18.12.2018 у справі № 813/138/16 та інші) щодо застосування норм трудового законодавства у випадках, коли такі правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства.

У відзиві зазначено, що згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.03.2020 у справі № 805/3983/17а, надбавка за високі досягнення у працi або виконання особливо важливої роботи охоплюється заробітною платою прокурора, але пп встановлення є правом прокурора, для реалізації якого має бути певне об`єктивне підґрунтя. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що право отримати таку надбавку не може бути безумовним і пов`язуватися лише з фактом перебування на посаді в органі прокуратури.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невстановленні посадового окладу ОСОБА_1 , у розмірі визначеному у відповідності до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» відповідач вказує, що через непроходження ОСОБА_1 атестації його не було переведено на жодну з посад Одеської обласної прокуратури через що на нього не розповсюджуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів», яка на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №555вiд 02.06.2021 втратила чинність.

З урахуванням викладеного, на думку відповідача, підстав для нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» немає.

Відповідач стверджує, що обласною прокуратурою не вчинено протиправних дій та не допущено протиправну бездіяльність відносно позивача, оскільки через непроходження ним атестації його не було переведено на жодну з посад Одеської обласної прокуратури, через що підстави для встановлення посадового окладу у розмірі, визначеному СТ. 81 Закону України «Про прокуратуру» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» відсутні. Крім того, позовні вимоги про зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити заробітну плату за період з 16.09.2020 по 28.02.2021 з врахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії у період з 16.09.2020 по 28.02.2021 та виходячи з посадового окладу, у розмiрi визначеному у відповідності до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів і вимога про стягнення з Одеської обласної прокуратури суми недоотриманої заробітної плати за період з 16.09.2020 по дату ухвалення рішення у справі, обчисленої з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» не підлягають задоволенню також ще й тому, що вони є взаємовиключними.

У відзиві також зазначено, що аналізуючи положення Інструкції №58 від 29.07.1993 року у співвідношенні з позовними вимогами щодо зобов`язання внести зміни до трудової книжки слід зауважити, що для того, щоб внести запис у трудову книжку має бути розпорядчий акт (наказ), який стосується трудової діяльності працівника та на підставі якого і відповідно до якого у трудову книжку працівника вноситься запис.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

15.06.2021 року (вх.№31048/21) від представника відповідача до суду надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2021 року разом із додатками, згідно переліку, який у ньому вказано.

Ухвалю суду від 15.06.2021 року долучено до матеріалів справи листи, які надійшли до суду 27.05.2021 року за вх.№26188/21, 15.06.2021 року за вх.№31048/21 разом із додатками, згідно переліку, який у них вказано, відзиви на позовну заяву, які надійшли до суду 27.05.2021 року за вх.№27130/21 та 14.06.2021 року за вх.№30788/21 разом із додатками, згідно переліку, який у них вказано, зобов`язано Одеську обласну прокуратуру надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк до 23.06.2021 року: 1) засвідчену копію штатного розпису Прокуратури Одеської області станом на 01.09.2020 року; 2) довідку про розмір нарахованої та фактично виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період з 16.09.2020 року по 31.05.2021 року із зазначенням: місяця нарахування; складових заробітної плати; кількості фактично відпрацьованих робочих днів у кожному місяці; нормативно-правового акту на підставі якого було визначено посадовий оклад; найменування та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України органу, яким здійснено відповідне нарахування та виплата; 3) засвідчені копії довідок про укомплектованість та рух прокурорів прокуратури Одеської області (форма № КПМ (щомісячна)) станом на 01.04.2020 року та станом на 01.04.2021 року; 4) засвідчені копії наказів Генерального прокурора від 05.05.2020 року №28ш, від 08.09.2020 року №46ш; 5) інформацію (з доказами на її підтвердження) щодо того чи вакантна посада начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури, відкладено підготовче судове засідання по справі №420/7292/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення недоотриманої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії на 24.06.2021 року о 10:00 год.

24.06.2021 року (вх.№33059/21) від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, в яких вказано, що ухвалою суду від 27.05.2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовними вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві по справі №420/7292/21. Як вказано позивачем, у заяві за наслідком розгляду якої судом прийнято ухвалу від 27.05.2021 року ним наведено обґрунтовані підстави для поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської обласної прокуратури про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 по справі №420/7292/21.

Суд зазначає, що відповідачем дана ухвала ні у п`ятиденний строк від дати її проголошення, ні у п`ятиденний строк від дати її отримання оскаржена не була.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , встановлено третій особі строк з дати проголошення ухвали суду для подання пояснень до позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив із відповідними доказами, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи до 29.06.2021 року, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення рівних процесуальних прав усіх учасників процесу, призначивши наступне підготовче судове засідання об 11:00 год. 08.07.2021 року.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року закрито підготовче провадження по справі № 420/7292/21 та призначено справу до судового розгляду на 28.07.2021 року о 12:00 год.

У судове засідання позивач та третя особа не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно.

При цьому від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Одеської обласної прокуратури у судовому засіданні 28.07.2021 заперечував проти задоволення позову з підстав, які викладені у відзивах на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог (з урахуванням уточнень), відзивів на позов, пояснень, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 21.06.2006 року, на займаній посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області - з 12.05.2020 року, що підтверджується записами, наявними в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 21.06.2006 року.

Одеською обласною прокуратурою 15.09.2020 року прийнято наказ №2062к «Про скасування надбавки», згідно яким, зокрема, скасовано начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 скасовано з 11.09.2020 року надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

16.09.2020 року виконувач обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури В.Веніславський, керуючись ст.11 Закону України «Про прокуратуру», п.3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ та відповідно до ст.29 КЗпП України прийняв наказ №2069к, яким наказано:

- у зв`язку з припиненням функціонування прокуратури Одеської області і початком роботи Одеської обласної прокуратури згідно з наказом Генерального прокурора «Про день початку роботи обласних прокуратур» від 08.09.2020 року №414 з 11.09.2020 року, а також не проходженням атестації, начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеській області ОСОБА_1 ТИМЧАСОВО визначити місце роботи у відділі нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської обласної прокуратури за адресою: м.Одеса, вул. Жуковського, буд.11.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, від дати прийняття наказу №2069к від 16.09.2020 року ОСОБА_1 , як прокурору фактично зупинено можливість здійснювати свої повноваження у межах, визначених законом.

04.03.2021 року позивач у відділі кадрової роботи та державної служби Одеської обласної прокуратури отримав копію трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Згідно останнього запису, який міститься в трудовій книжці серія НОМЕР_1 (копію якої отримано 04.03.2021) посадою ОСОБА_1 є «начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеській області».

Як стверджує позивач, відповідачем від дати прийняття наказу №2069к від 16.09.2020 року виплата заробітної плати здійснюється у неналежному розмірі, також позивач вважає, що Одеською обласною прокуратуро допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону №1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Закон України «Про прокуратуру» закріплює однаковий юридичний статус прокурорів через систему гарантій забезпечення їх незалежності, яка є невід`ємною складовою їхнього статусу. Встановлена система гарантій незалежності прокурорів не є їхнім особистим привілеєм, вона пов`язана з набуттям статусу прокурора, має юридичне призначення, спрямоване на забезпечення здійснення функцій прокуратури.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 6 жовтня 2000 року, № Rec (2000)19 зазначено, що "у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури" (пункт 14).

19 вересня 2019 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX (далі - Закон №113-ІХ).

Вказаний Закон набрав чинності 25.09.2019 року.

Пунктами 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

На виконання вимог Закону №113-IX наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок №221.

Згідно з п. 1 розділу І Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Таким чином, із прийняттям Закону №113-IX запроваджена атестація прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Судом встановлено, що для проходження атестації ОСОБА_1 у визначений строк було подано заяву Генеральному прокурору України про участь у проведені атестації на підставі вказаного вище Положення.

Як зазначено позивачем та підтверджено відповідачем станом на дату вирішення даної адміністративної справи триває процедура атестації позивача.

З наданої до суду копії трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що згідно останнього запису, який міститься в ній посадою ОСОБА_1 є «начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеській області».

Як вже зазначено вище, до 15 липня 2015 року були чинні положення Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, ст. 13 якого визначала систему органів прокуратури, яку становили: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури. У разі необхідності Генеральний прокурор України міг створювати спеціалізовані прокуратури на правах обласних, міських, районних та міжрайонних прокуратур.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, ст. 7 якого врегульовано питання системи прокуратури України. Вказана стаття (ст. 7 Закону) зазнавала змін.

Так, в період з 15 липня 2015 року до 25 вересня 2019 року діяла редакція ст. 7 цього Закону, згідно з ч. 1 якої систему прокуратури України становили: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Частиною 4 ст. 7 Закону було визначено, що Генеральна прокуратура України є органом прокуратури вищого рівня щодо регіональних та місцевих прокуратур, а регіональна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX, яким пункти ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» викладено в іншій редакції, згідно з якою систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Також вказаним Законом викладено в іншій редакції ч.ч. 2 та 4 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими у разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури. Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Перелік, територіальна юрисдикція, утворення, реорганізація та ліквідація, зокрема обласних і окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором (ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про прокуратуру»).

Наказом Генерального прокурора від 27 грудня 2019 року № 358 «Про окремі питання забезпечення початку роботи Офісу Генерального прокурора» юридичну особу «Генеральна прокуратура України» перейменовано в «Офіс Генерального прокурора» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом Генерального прокурора від 23 грудня 2019 року № 351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 02 січня 2020 року.

Так, Наказом Офісу Генеральної прокуратури №410 від 03.09.2020р. «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» вирішено перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, серед інших, юридичну особу «Прокуратура Одеської області» у «Одеська обласна прокуратура».

Зазначений наказ став підставою для проведення державної реєстрації змін щодо юридичної особи з кодом 03528552 шляхом відповідної зміни назви.

Станом на дату звернення позивача до суду та станом на дату вирішення даної адміністративної справи такого органу як прокуратура Одеської області () не існує.

Натомість, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменуванням юридичної особи з кодом є Одеська обласна прокуратура.

Так, 11.09.2020 до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу з ідентифікаційний кодом 03528552, зокрема, про зміну її найменування з прокуратури Одеської області на Одеську обласну прокуратуру.

Статтею 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації.

Ліквідація - це форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права й обов`язки. Реорганізація - це інша форма припинення юридичної особи. Під час реорганізації юридична особа теж припиняється. Але всі її права й обов`язки у порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому ч.3 ст.36 КЗпПУ прямо передбачає: у разі реорганізації підприємства, установи, організації дія трудових договорів працівників продовжується. Інакше кажучи, ця норма вирішує питання про те, що у разі реорганізації установи правонаступництво настає не тільки в частині майна і майнових прав та, а й у трудових відносинах.

У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Підтвердженням скорочення чисельності чи штату працівників конкретної організації є: штатний розпис з внесеними до нього змінами; рішення щодо зміни структури організації; відомості щодо скорочення фонду оплати праці; накази щодо реорганізації організації та інші докази. Доказом скорочення чисельності працівників є зменшення загальної чисельності усіх категорій в організації чи окремих категорій працівників (спеціальності, кваліфікації, професії) у цілому по організації.

Відповідно до статті 81 Цивільного кодексу України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах положення цього Кодексу поширюється, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною третьою статті 81 Цивільного кодексу України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Органи прокуратури України відносяться до юридичних осіб публічного права.

Слід зазначити, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то самого лише посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Зміна назви юридичної особи за своєю суттю не є реорганізацією юридичної особи, адже до реорганізації юридичної особи віднесено виключно процедури злиття, приєднання, поділу, перетворення, які щодо прокуратури Одеської області не проводилися.

Як вже вказано судом згідно останнього запису, який міститься в трудовій книжці серія НОМЕР_1 (копію якої отримано 04.03.2021) посадою ОСОБА_1 є «начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеській області».

Доказів внесення інших після вищевказаного записів до трудової книжки позивача до суду не надано.

Так, записи до трудової книжки вносять відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58).

Якщо під час роботи працівника назва підприємства змінюється, про це окремим рядком, зокрема у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а в графі 4 пишеться підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата й номер (п. 2.15 Інструкції № 58).

Усі записи про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагороди та заохочення в трудову книжку вносить власник або вповноважений ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення, і вони повинні точно відповідати тексту наказу чи розпорядження (п. 2.4 Інструкції № 58).

Отже, запис до трудової книжки у разі перейменування підприємства необхідно вносити за аналогією з п. 2.15 Інструкції № 58 - на підставі наказу (розпорядження) власника підприємства, установи, організації чи вповноваженого ним органу.

Водночас, як вже вказано вище, згідно записів, які містяться в трудовій книжці серія НОМЕР_1 (запис №13), копію якої отримано 04.03.2021, посадою ОСОБА_1 є начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, тобто органу, який 11.09.2020 року перейменовано.

Суд зазначає, що положення Інструкції № 58 підлягають застосуванню при заповненні трудових книжок і працівників прокуратури, що узгоджується з правовими висновками Верховного суду по справі №П/811/1613/17.

Зважаючи на вказане, суд дійшов виноску, що у відповідача після того як 11.09.2020 до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу з ідентифікаційний кодом 03528552, зокрема, про зміну її найменування з прокуратури Одеської області на Одеську обласну прокуратуру, виник обов`язок про внесення змін до трудової книжки серії НОМЕР_1 запису щодо назви органу, в якому працює позивач,

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов виноску, що бездіяльність Одеської обласної прокуратуру щодо невнесення до трудової книжки серія НОМЕР_1 запису про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58 є протиправною та про наявність підстав для зобов`язання Одеської обласної прокуратури внести до трудової книжки серія НОМЕР_1 запис про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58.

Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури №2069к від 16.09.2020 року, суд зазначає.

Зі змісту наказу №2069к від 16.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 не було звільнено з відповідної посади, а лише на певний період (який не вказано у наказі) визначено місце роботи (без зміни функціональних обов`язків), правовий статус ОСОБА_1 як прокурора не змінився.

Підставами для прийняття даного наказу є:

- ст.11 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено повноваження керівника обласної прокуратури (1) представляє обласну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями; 2) організовує діяльність обласної прокуратури; 3) призначає на посади та звільняє з посад прокурорів обласних та окружних прокуратур у встановленому цим Законом порядку; 4) затверджує акти з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури; 5) у десятиденний строк з моменту вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у обласній прокуратурі; 6) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів обласної прокуратури; 7) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом; 8) у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора; 9) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства та інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій; 10) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України;

- п.3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ, яким визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури. Дія цього пункту не поширюється на випадок, передбачений підпунктом 4 пункту 21 цього розділу;

- ст.29 КЗпП України, якою визначено, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Суд погоджується з доводами позивача, що положення ст.11 Закону України «Про прокуратуру», п.3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ та відповідно до ст.29 КЗпП України не визначають ні підстав для прийняття такого наказу, ні права у керівника органу на його прийняття та, що фактично у посадової особи Одеської обласної прокуратури були відсутні визначені приписами чинного законодавства (на які наявні посилання) підстави для прийняття даного наказу.

При розгляді даної адміністративної справи суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що юридичними фактами для видання наказу стало припинення функціонування прокуратури Одеської області, початок роботи Одеської обласної прокуратури та непроходження атестації ОСОБА_1 .

Так, наказом Офісу Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.

Саме із прийняттям даного наказу відповідач пов`язує наявність підстав для прийняття наказу №2069к від 16.09.2020 року.

В той же час, навіть за умов наявності наказу Офісу Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 з 12.09.2020 року по 15.09.2020 року відповідач не вбачав підстав для «визначення місця роботи» позивача.

В точу числі і вказане, на думку суду свідчить про відсутність у відповідача підстав для прийняття даного рішення.

Під час усього строку розгляду даної адміністративної справи відповідач ні документально, ні нормативно не обґрунтував наявність правових підстав для прийняття наказу Одеської обласної прокуратури №2069к.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури №2069к від 16.09.2020 року.

Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що наказ №2069к прийнято посадовою особою Одеської обласної прокуратури, тобто вже перейменованого органу, в якому працює позивач.

Вказане, на думку суду нівелює посилання відповідача на припинення функціонування прокуратури Одеської області як такої та про те, що в Одеській обласній прокуратурі позивач може працювати лише у зв`язку із переведенням, так як розпорядчі акти щодо ОСОБА_1 , що за своєю суттю підтверджують трудові відносини між особою та органом, прийнято саме Одеською обласною прокуратурою.

Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури №2062к від 15.09.2020 року «Про скасування надбавки», в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11.09.2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, визнання протиправної бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 у період з 16.09.2020 року по 30.04.2021 року у складі його заробітної плати надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії, суд зазначає.

Відповідно до 2.10. Положення про порядок встановлення надбавок до посадових окладів працівникам органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 20.03.2006 N 622ц надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи встановлюється:

- керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та вислугу років, а керівним працівникам і спеціалістам, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів, що передбачено положенням про відповідні структурні підрозділи, а також: прокурорам і слідчим органів прокуратури - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (класний чин) та вислугу років;

- службовцям - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу

Встановлення цієї надбавки здійснюється в межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисах видатків.

При визначенні розмірів надбавки мають бути враховані:

- особистий внесок працівника у загальну справу;

- термін його перебування на обійманій посаді;

- виконавська та трудова дисципліна;

- якість виконання завдань та особливих доручень;

- інтенсивність та напруженість у роботі;

- ініціатива і творчий підхід до виконання службових обов`язків;

- ступінь завантаженості та складність виконуваної роботи;

- участь у нормотворчій діяльності.

Зазначена надбавка встановлюється відповідно наказами Генерального прокурора України та прокурорів обласного рівня.

Пропозиції про встановлення надбавки працівникам Генеральної прокуратури України подають Генеральному прокурору України його заступники відповідно до розподілу обов`язків. Стосовно прокурорів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступників - заступники Генерального прокурора України за поданням відповідно керівників самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України та прокурорів обласного рівня.

Прокурорам Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя пропозиції про встановлення надбавки працівникам апаратів цих прокуратур та підпорядкованих прокуратур подаються:

- заступниками прокурорів областей стосовно керівників структурних підрозділів, міжміськрайпрокурорів та їх заступників;

- керівниками структурних підрозділів стосовно підпорядкованих їм працівників;

- прокурорами міст, районів, міжрайонними та прирівняними до них прокурорами стосовно підпорядкованих їм працівників.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни надбавки скасовуються або їх розмір зменшується.

Пропозиції щодо їх перегляду подаються відповідними керівниками в порядку, визначеному при встановленні надбавок.

При переведенні працівників на інші посади встановлені їм раніше надбавки можуть зберігатися на підставі мотивованого рапорту керівника структурного підрозділу із зазначенням про це у відповідному наказі.

Суд зазначає, що зі змісту наказу №2062к від 15.09.2020 року законодавчо визначених підстав для скасування вказаної надбавки у ньому не визначено.

При цьому, суд зазначає, що факт початку роботи обласних прокуратур, а також те, що з незалежних від позивача обставин процедура атестації щодо нього триває не може бути підставою для скасування вказаного виду надбавки.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Постанови №505 керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: прокурорам та слідчим органів прокуратури, а також іншим працівникам прокуратури, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи) - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин та вислугу років.

Згідно з пунктом 2.8 Положення про порядок встановлення і виплати надбавок і доплат до посадових окладів працівників органів прокуратури України, затвердженим наказом Генерального прокурора України №85 від 18 червня 2015 року (далі - Положення №85) при визначенні розміру надбавки повинні бути враховані: 1) функціональне навантаження та особистий внесок працівника у загальні результати роботи; 2) термін перебування на займаній посаді; 3) стан дотримання службової та трудової дисципліни; 4) своєчасність і якість виконання завдань та особливих доручень; 5) інтенсивність та напруженість у роботі; 6) рівень ініціативності і творчого підходу до виконання службових обов`язків; 7) складність виконуваної роботи; 8) участь у нормотворчій діяльності.

Надбавка встановлюється та виплачується на підставі наказів керівників прокуратури, зокрема, прокурорів обласного рівня.

Відповідно до пункту 1.4 Положення №85 встановлені надбавки та доплати працівникам виплачуються щомісячно пропорційно відпрацьованому часу.

Отже, надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи охоплюється заробітною платою прокурора, але її встановлення є правом прокурора, для реалізації якого має бути певне об`єктивне підґрунтя. Тобто право отримати таку надбавку не може бути безумовним і пов`язуватися лише з фактом перебування на посаді в органі прокуратури.

Вище зазначено, що враховується при визначенні розміру надбавки, з чого можна зробити висновок, що ця виплата передбачає виконання хоча б певного обсягу роботи.

З встановлених в цій справі обставин справи вбачається, що позивач фактично з незалежних від нього підстав не виконував функціональних обов`язків за посадою, що враховується при визначенні розміру надбавки.

У даній справі не йдеться про вчинення позивачем винних чи протиправних дій, які б дискредитували його як працівника прокуратури.

Безперечно, що невиплати такої надбавки вплинула на матеріальне становище позивача, але це не свідчить про протиправність даного рішення в цілому.

Таким чином, суд вважає, що дії Одеської обласної прокуратури щодо прийняття наказу №2062к від 15.09.2020 року "Про скасування надбавки", в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11.09.2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи є протиправними.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Стаття 2 Закону України 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (наводиться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачає структуру заробітної плати та визначає такі її складові частини:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

31 травня 2012 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», підпунктом 2 пункту 2 якої керівникам органів прокуратури надано право у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні.

Наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 року № 234 затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Відповідно до п.п.2-4 вказаного Положення преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.

Премії виплачуються працівникам та членам Комісії на підставі наказів Генеральної прокуратури України, керівників регіональних прокуратур, ректора Національної академії прокуратури України, голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника, члена Комісії та їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до посадового окладу або місячної заробітної плати працівника (крім доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та за виконання обов`язків тимчасово відсутнього керівника) і члена Комісії.

Пунктом 6 Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 року № 234 визначено, що у разі несвоєчасного або неякісного виконання завдань, погіршення ефективності роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується взагалі.

Пунктом 7 Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 09.08.2017 року № 234 визначено, премія не виплачується працівникам:

за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення;

за час відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться, виходячи з розміру середньої заробітної плати;

на час відсторонення від посади в порядку, передбаченому статтями 154-158 Кримінального процесуального кодексу України;

на час відсторонення від виконання службових повноважень у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання корупції»;

при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком виходу на пенсію, звільнення за станом здоров`я, відрядження для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національній академії прокуратури України чи в інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування заборони, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач фактично з незалежних від нього підстав не виконував функціональних обов`язків за посадою, що враховується при визначенні розміру надбавки та премій, суд вважає, що в задоволенні вимог про визнання протиправним та скасування наказу Одеської обласної прокуратури №2062к від 15.09.2020 року «Про скасування надбавки», в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11.09.2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, визнання протиправною бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 у період з 16.09.2020 року по 30.04.2021 року у складі його заробітної плати надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії, зобов`язання Одеської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії у період з 16.09.2020 року по 28.02.2021 року та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів» необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невстановленні посадового окладу ОСОБА_1 , у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», суд зазначає.

Відповідно до ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Так, згідно розрахункового листа за липень 2020 року заробітна плата позивача включала в себе наступні складові:

- посадовий оклад;

- надбавку за вислугу років;

- ОВР (надбавка за виконання особливо важливої роботи);

- премія;

- індексація.

З наданих до суду доказів судом встановлено, що посадовий оклад позивача визначено у розмірі 7750,00 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Згідно розрахункового листа за січень 2021 року заробітна плата позивача включала в себе наступні складові:

- посадовий оклад;

- надбавку за вислугу років;

- індексація.

Тобто, посадовий оклад позивача також визначено у розмірі 7750,00 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

Відповідно до ч.3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 та 5 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом:

1) прокурора обласної прокуратури - 1,2;

2) прокурора Офісу Генерального прокурора - 1,3.

Посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі:

1) Генерального прокурора - 1,7 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

2) першого заступника Генерального прокурора - 1,5 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

3) заступника Генерального прокурора - 1,3 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

4) керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

5) заступника керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора Офісу Генерального прокурора;

6) керівника обласної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

7) першого заступника керівника обласної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

8) заступника керівника обласної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

9) керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

10) заступника керівника підрозділу обласної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора обласної прокуратури;

11) керівника окружної прокуратури - 1,5 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

12) першого заступника керівника окружної прокуратури - 1,4 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

13) заступника керівника окружної прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

14) керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора окружної прокуратури;

15) заступника керівника підрозділу окружної прокуратури - 1,17-1,10 посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», що набрала чинності 16 січня 2020 року, затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур.

Так, згідно зі додатком 2 до вказаної постанови, посадовий оклад прокурора начальник відділу обласної прокуратури складає - 31 408, 00 грн.

Наказом Офісу Генерального прокурора № 410 від 03.09.2020 року «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» та наказом №414 від 08.09.2020 року «Про день початку роботи обласних прокуратур», визначено день початку роботи - 11 вересня 2020 року

Отже, з 11.09.2020 року розмір посадового окладу позивача повинен визначатися у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру» та приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів», яка діяла в спірний період.

Однак, як вже вказано вище, розмір посадового окладу, який отримував позивач визначено у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657.

Суд зазначає, що 02 червня 2021 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 555, якою визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1155 "Про умови оплати праці прокурорів" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 7, ст. 304).

Як постанова від 30.08.2017 року №657, так і постанова від 11 грудня 2019 р. № 1155 визначає умови оплати праці прокурорів.

В той же час, як вже вказано судом, ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для невиплати заробітної плати позивачу виходячи з посадового окладу, який визначений у Законі України «Про прокуратуру».

Як вже вказано судом Закон України «Про прокуратуру» закріплює однаковий юридичний статус прокурорів через систему гарантій забезпечення їх незалежності, яка є невід`ємною складовою їхнього статусу. Встановлена система гарантій незалежності прокурорів не є їхнім особистим привілеєм, вона пов`язана з набуттям статусу прокурора, має юридичне призначення, спрямоване на забезпечення здійснення функцій прокуратури.

Тобто, за наявного правового регулювання у відповідача відсутні правові підстави встановлення диференціації між розміром заробітної плати працівника прокуратури, який пройшов процедуру атестації та його щодо якого триває така процедур.

Встановлення такого підхожу не узгоджується з вищевказаними положеннями Закону України «Про прокуратуру».

Фактично такий підхід ставить особу щодо якої лише триває процедура атестації у ситуацію, в якій за незалежних від неї підстав (дати проведення тестувань, співбесід та інших складових процедури не обираються самостійно особою, лише поважна неявка є підставою відкладення відповідного етапу атестування) її право на належний розмір заробітної плати порушено.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їхні гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Цей обов`язок зокрема проявляє себе в дії ст. 43 Конституції України, яка гарантує право працівника на працю, а також в дії ст. 41 Конституції України, яка гарантує кожному його право власності, стверджуючи його нерушимість.

При цьому право на працю, безпосередньо включає право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне існування людини та її сім`ї. Звідси, особливого значення набуває право на своєчасне одержання винагороди за працю та її правовий захист.

Слід зазначити, що несвоєчасна або неповна виплата відповідних належних людині виплат, зокрема заробітної плати, порушує конституційний принцип, який гарантує забезпечення державою життєвого рівня достатнього для задоволення необхідних життєвих потреб і порушує право власності громадян на такі виплати, згідно позиції Європейського Суду з прав людини це є прямим порушенням статті першої Протоколу №1 Європейської конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", де зазначено: "Всяка фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.".

При цьому згідно Європейської конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція та практика Європейського суду з прав людини виступають як джерела права в Україні.

Так, в рішенні по заяві N 39874/05 «Воскобойник проти України» Європейський Суд з прав людини встановив, що були порушені права власності заявниці - вчителя середньої школи, оскільки тривалий час відповідач не сплачував їй надбавку до заробітної плати. Це право було визнане остаточним судовим рішенням. Отже, заявниця мала чинну претензію в розумінні ст. 1 Протоколу N 1, що встановлює "власність" у розумінні права на своєчасну сплату сум заробітної плати та надбавок до неї. Саме по цій справі Європейський Суд з прав людини, як і в деяких інших справах, задовольнив також моральну шкоду в сумі 2000 євро. Аналогічні рішення про порушення ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції Європейський Суд прийняв проти України у справах «Лопатюк та інші проти України» (заява № 903/05), «Дідух проти України» (заява N 14394/04), «Воротнікова проти України» (заява N 1225/02) та в багатьох інших справах, де було порушено право працівника на своєчасне отримання заробітної плати.

При цьому міжнародні зобов`язанні України вимагають від держави врегулювати наявні правові колізії у чинному законодавстві та встановити незаперечну перевагу та пріоритет прав людини не тільки у нормах Конституції України, але й в діяльності центральних органів влади і судовій практиці.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невстановленні посадового окладу ОСОБА_1 , у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів" є протиправною та про наявність підстав для зобов`язання Одеської обласної прокуратури встановити ОСОБА_1 з 11.09.2020 року посадовий оклад у розмірі, визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", зобов`язання Одеської обласної прокуратури перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 11.09.2020 року по 28.07.2021 року виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів".

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд не вбачає законодавчо визначених підстав для стягнення з Одеської обласної прокуратури суму недоотриманої заробітної плати за період з 16.09.2020 року по дату вирішення даної адміністративної справи обчисленої з урахуванням надбавки за виконання особливо важливої роботи та премії та виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру», постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Так, стягненню підлягають суми саме нарахованого заробітку.

В той же час, таке нарахування позивачу не було здійснено, а отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення про зарахування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури, суд зазначає.

Пунктом 7 Прикінцевих і перехідних положень Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до статті 32 Кодексу законів про працю України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус.

Працівник, який повідомив про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", вчинених іншою особою, не може бути звільнений чи змушений до звільнення, притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з таким повідомленням або підданий іншим негативним заходам впливу, або загрозі таких заходів впливу. Викривачі корупції користуються також іншими правами та гарантіями захисту, встановленими Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно з положеннями статті 33 Кодексу законів про працю України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

Власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.

У випадках, зазначених у частині другій цієї статті, забороняється тимчасове переведення на іншу роботу вагітних жінок, жінок, які мають дитину з інвалідністю або дитину віком до шести років, а також осіб віком до вісімнадцяти років без їх згоди.

Порядок переведення прокурора на посаду до іншого органу прокуратури визначено статтею 38 Закону України «Про прокуратуру».

Так, приписами вказаної статті визначено, що прокурор може бути переведений за його згодою до іншого органу прокуратури, у тому числі вищого рівня, на вакантну або тимчасово вакантну посаду. Переведення до органу прокуратури вищого рівня здійснюється за результатами конкурсу, порядок проведення якого визначається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження. Конкурс має включати в себе оцінку професійного рівня, досвіду, морально-ділових якостей прокурора та перевірку його готовності до здійснення повноважень в іншому органі прокуратури, у тому числі вищого рівня.

Умовою участі прокурора в конкурсі є подання ним заяви про переведення, а також наявність відповідного стажу роботи на посаді прокурора, передбаченого частинами другою і третьою статті 27 цього Закону. Відповідний конкурс проводиться відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження.

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки процедура ліквідації чи реорганізації прокуратури Одеської області не відбулась, так як було здійснено лише перейменування вказаної юридичної особи публічного права, підстави для ініціювання переведення ОСОБА_1 - відсутні.

З витягу з штатного розпису Прокуратури Одеської області станом на 01.09.2021 року вбачається, що кількість штатних посад в прокуратурі Одеської області складає 289,5.

З витягу зі штатного розпису Одеської обласної прокуратури станом на 15.03.2021 року вбачається, що кількість штатних посад в прокуратурі Одеської області складає 290.

Тобто, згідно новим штатним розписом вже перейменованої Одеської обласної прокуратури не відбулось скорочення кількості штатних посад.

В той же час, з вказаних штатних розписів вбачається, що у новому штатному розписі змінилось найменування органу на посаді в якому перебуває ОСОБА_1 .

Так, посадою Самойленка О.С. є начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області.

В той же час згідно штатного розпису Одеської обласної прокуратури станом на 15.03.2021 року змінено:

- найменування управління, в якому працює позивач, а саме на: Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю;

- найменування відділу, в якому працює позивач, а саме на: відділ нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя.

При цьому в відділі нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю загальна кількість штатних посад не змінена, посада позивача не скорочена.

При розгляді даної адміністративної справи судом досліджено як положення пположення про управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, затверджене наказом прокуратури Одеської області від 24.12.2017 року №346 так і положення про управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської області, затверджене наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 10.02.2021 року №24.

З аналізу положення п.5.7 розділу 5 положення про управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області, затверджене наказом прокуратури Одеської області від 24.12.2017 року №346 та п.5.6 розділу 5 положення про управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської області, затверджене наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 10.02.2021 року №24 вбачається, що обов`язки і повноваження за посадою начальник відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області та за посадою начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю є фактично аналогічними.

З аналізу п.5.6 розділу 5 положення про управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Одеської області, затверджене наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 10.02.2021 року №24 вбачається, що збільшення обов`язків за посадою начальника відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя Управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, з урахуванням функцій прокуратури в цілому та зокрема повноважень прокурора з виконання покладених на нього функції, не відбулось.

Вищевказане у своїй сукупності є додатковим підтвердженням того, що процедура ліквідації чи реорганізації прокуратури Одеської області не відбулась.

Статтею 41 Закону України «Про прокуратуру» визначено порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді.

Так, відповідно до приписів даної статті звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2-10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором з таких підстав:

1) подання заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням;

2) переведення на посаду до іншого органу прокуратури (крім адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону);

3) неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади;

4) наявність заборгованості із сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 11-15 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється керівником обласної прокуратури в окружних прокуратурах, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури, з підстав, передбачених абзацом першим частини першої цієї статті.

Звільнення з адміністративної посади, передбаченої пунктами 1-3 частини третьої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором, а з адміністративної посади, передбаченої пунктами 4 і 5 частини третьої статті 39 цього Закону, - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Звільнення з таких адміністративних посад здійснюється виключно з підстав, передбачених частиною першою статті 51 цього Закону.

Повноваження прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі:

1) закінчення строку перебування на адміністративній посаді;

2) звільнення з посади прокурора або припинення повноважень на посаді прокурора.

Наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.

Звільнення прокурора з адміністративної посади чи припинення його повноважень на адміністративній посаді, крім випадку, передбаченого пунктом 2 частини другої цієї статті, не припиняє його повноважень прокурора.

Після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді він не пізніше одного місяця призначається на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переводиться на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня за його письмовою згодою. У таких випадках рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.

У разі відмови прокурора від призначення на вакантну посаду у відповідному органі прокуратури або від переведення на посаду до іншого органу прокуратури у зазначений строк прокурор звільняється з посади прокурора.

До моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів.

Станом на дату подання позовної заяви судом не встановлено, а відповідачем не зазначено про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади чи для закінчення строку перебування на адміністративній посаді.

До 15 липня 2015 року були чинні положення Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, ст. 13 якого визначала систему органів прокуратури, яку становили: Генеральна прокуратура України, прокуратури Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя (на правах обласних), міські, районні, міжрайонні, районні в містах, а також військові прокуратури. У разі необхідності Генеральний прокурор України міг створювати спеціалізовані прокуратури на правах обласних, міських, районних та міжрайонних прокуратур.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, ст. 7 якого врегульовано питання системи прокуратури України.

Вказана стаття (ст. 7 Закону) зазнавала змін.

Так, в період з 15 липня 2015 року до 25 вересня 2019 року діяла редакція ст. 7 цього Закону, згідно з ч. 1 якої систему прокуратури України становили: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Частиною 4 ст. 7 Закону було визначено, що Генеральна прокуратура України є органом прокуратури вищого рівня щодо регіональних та місцевих прокуратур, а регіональна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

19 вересня 2019 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX (далі - Закон №113-ІХ).

Вказаний Закон набрав чинності 25.09.2019 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019№113-ІХ запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Реформування - це цілісний процес, що включає програму дій для вирішення системних проблем, результатом якої мають стати якісні зміни в системі органів прокуратури.

Так, Законом №113-ІХ пункти ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» викладено в іншій редакції, згідно з якою систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Також вказаним Законом викладено в іншій редакції ч.ч. 2 та 4 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру», згідно з якими у разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури. Перелік, утворення, реорганізація та ліквідація спеціалізованих прокуратур, визначення їх статусу, компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Перелік, територіальна юрисдикція, утворення, реорганізація та ліквідація, зокрема обласних і окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором (ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про прокуратуру»).

Аналіз норм Закону №113-ІХ свідчить про те, що в програму дій по реформуванню прокуратури, включено:

- зміни щодо численності працівників органів прокуратури (в ст.14 Закону України «Про прокуратуру», якою було встановлено, що загальна чисельність працівників органів прокуратури становить не більше 15000 осіб, доповнена словами та цифрами «зокрема загальна чисельність прокурорів становить не більше 10000 осіб»;

- реорганізація органів прокуратури (зміни до ст.7 Закону України «Про прокуратуру» щодо системи органів прокуратури, яку становили: Генеральна прокуратура, регіональні, місцеві, військові прокуратури, Спеціалізована антикорупційна прокуратура, та у зв`язку зі змінами становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні, окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура;

- проходження прокурорами атестації.

Вказані дії щодо реформування органів прокуратури відповідно тягнуть за собою зміни в штатах прокуратур, які входять в систему прокуратури, скорочення кількості прокурорів.

В той же час, з вищевикладеного вбачається, що скорочення кількості штатних посад Одеської обласної прокуратури не відбулось, зміни в штаті Одеської обласної прокуратури за своєю суттю полягають лише у перейменуванні відділів та найменувань посад, посада, яку обіймає позивач наявна в діючому штатному розписі.

Пунктами 6 та 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації (п. 10 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113-ІХ).

На виконання вимог Закону №113-IX наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок №221.

Згідно з п. 1 розділу І Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Таким чином, із прийняттям Закону №113-IX запроваджена атестація прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Як вже вказано вище, для проходження атестації ОСОБА_1 у визначений строк було подано заяву Генеральному прокурору України про участь у проведені атестації на підставі вказаного вище Положення.

Станом на дату подання позовної заяви та станови на дату вирішення даної адміністративної справи триває процедура атестації щодо ОСОБА_1 та відсутні підстави, визначені пунктом 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ для його звільнення з органів прокуратури та посади.

Дійсно, ОСОБА_1 станом на дату подання позовної заяви та станови на дату вирішення даної адміністративної справи не завершив процедуру проходження атестації.

Однак, ОСОБА_1 не є особою, яка не пройшла атестацію, оскільки рішення за результатами її проведення уповноваженою атестаційною комісією не прийнято з незалежних від особи обставин.

Недосконалість процедури атестації не може слугувати підставою для обмеження чи припинення прав особи, яка щодо неї проводиться.

Відповідно до пункту 3-1 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221 (з наступними змінами) прокурор, включений до оприлюдненого в установленому порядку графіка складання іспиту (графіка складання іспитів), продовжує проходити атестацію до ухвалення кадровою комісією рішення про успішне або неуспішне проходження ним атестації, незалежно від призначення (переведення) в інший орган прокуратури.

Таким чином, права ОСОБА_1 як особи, яка проходить процедуру атестації на призначення чи переведення до іншого органу прокуратури приписами чинного законодавства не обмежено.

За вказаного правового регулювання суд дійшов висновку, у відповідача є достатні підстави для визначення посади ОСОБА_1 в Одеській обласній прокуратурі згідно новим штатним розписом.

Натомість, відповідачем не було вчинено відповідних дій у зв`язку з чим виникла ситуація при якій створені перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону №1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Закон України «Про прокуратуру» закріплює однаковий юридичний статус прокурорів через систему гарантій забезпечення їх незалежності, яка є невід`ємною складовою їхнього статусу. Встановлена система гарантій незалежності прокурорів не є їхнім особистим привілеєм, вона пов`язана з набуттям статусу прокурора, має юридичне призначення, спрямоване на забезпечення здійснення функцій прокуратури.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 6 жовтня 2000 року, № Rec (2000)19 зазначено, що "у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури" (пункт 14).

З вищевказаного вбачається, від дати затвердження штатного розпису Одеської обласної прокуратури позивач як начальник відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області є особою, посада якого відсутня у штатному розписі, тобто перебуває «поза штатом».

Вказана ситуація перешкоджає ОСОБА_1 виконувати свої обов`язки як прокурора, є недопустимою, та порушує норми законодавства про працю, оскільки установа не має законодавчих підстав для виведення працівника поза штат, так як такого поняття як "позаштатний розпис", за нормами чинного законодавства, взагалі не існує.

При призначенні на посаду ОСОБА_1 набував повноважень прокурора після складення Присяги прокурора такого змісту:

"Я, ОСОБА_1 , вступаючи на службу в прокуратуру, присвячую свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягаю:

неухильно додержуватися Конституції та законів України;

сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку;

захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави;

постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання прокурора".

Однак, за вказаної ситуації створені умови, які перешкоджають позивачу виконувати взяті на себе зобов`язання, зокрема, сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, так як будучи на посаді, що відсутня у штаті Одеської обласної прокуратури позивач позбавлений функцій прокурора як таких.

На переконання суду, проходження позивачем особливої процедури для зайняття адміністративної посади в даному випадку не вимагається, адже останній вже призначений на таку посаду.

Фактично, позивач знаходиться в стані правової невизначеності, яку повинен був усунути відповідач.

Суд зазначає, що доводи відповідача про зменшення фактичної чисельності штатних посад прокурорів в Одеській обласній прокуратурі суд не приймає до увагу при вирішення даної адміністративної справи, оскільки, як вже встановлено судом, відділ та посада позивача, хоча й перейменовані, проте наявні і у новому штатному розписі.

Вказані обставини, в тому числі, були наведені позивачем у позові.

В той же час, у відзиві відповідачем їх жодним чином не спростовано.

За вказаних обставин, суд вважає, що бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо невнесення до трудової книжки серія НОМЕР_1 запису про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58 є протиправною, а вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення щодо перебування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури та зобов`язання Одеської обласної прокуратури усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення щодо перебування ОСОБА_1 на посаді аналогічній (рівнозначній) за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що Конституційний Суд України, розглядаючи питання захисту трудових прав громадян, зазначав, що:

- держава, забезпечуючи стабільність трудових правовідносин, здійснює їх нормативне регулювання з метою створення справедливих, безпечних і сприятливих для життя і здоров`я умов праці, підвищення її продуктивності, гарантування рівності прав та можливостей кожного працівника, збереження його працездатності, трудового довголіття, захисту на випадок безробіття; законодавча діяльність у сфері регулювання праці, зокрема щодо умов та порядку припинення трудових правовідносин, має відповідати нормам і принципам, визначеним у Конституції України, а також узгоджуватися із міжнародними зобов`язаннями, які випливають з участі України у діяльності міжнародних організацій (абзац шостий пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Перший сенат) від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019);

- зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права; вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці (абзац перший підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).

Згідно зі сталим розумінням принципу верховенства права одним із його складників є юридична визначеність, що вимагає, з-поміж іншого, чіткості та зрозумілості норм права, зокрема в аспекті передбачності їх змісту та правовідносин, що будуть врегульовані цими нормами.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року (заява № 20372/11) зазначив, що акти права мають бути доступні для осіб, яких вони стосуються, та сформульовані з достатньою чіткістю для того, щоб надати цим особам можливість регулювати свою поведінку, аби бути здатними (отримавши за потреби відповідну пораду) передбачати тією мірою, що є допустимою за конкретних обставин, наслідки, які може спричинити конкретна дія (див., наприклад, рішення у справах "The Sunday Times v. the United Kingdom (№ 1)" від 26 квітня 1979 року (заява № 6538/74), § 49, Series А № 30; "Rekvenyi v. Hungary" [ВП] від 20 травня 1999 року (заява № 25390/94), § 34, ECHR 1999-III; "Rotaru v. Romania" [ВП] від 4 травня 2000 року (заява № 28341/95), § 55, ECHR 2000-V; "Maestri v. Italy" [ВП] від 17 лютого 2004 року (заява № 39748/98), § 30, ECHR 2004-І) (§ 52).

Для розуміння змісту поняття "юридична визначеність" значущим є також наведене у Доповіді про правовладдя, схваленій Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеційська Комісія) на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року, CDL-AD(2011)003rev, судження, відповідно до якого "юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також, щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин" (перше речення § 46).

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також доводи позивача та відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

28.07.2021 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлений у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.

Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, стягнення недоотриманої заробітної плати та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської обласної прокуратури №2069к від 16.09.2020 року.

Визнати протиправними дії Одеської обласної прокуратури щодо прийняття наказу №2062к від 15.09.2020 року "Про скасування надбавки", в частині скасування начальнику відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області ОСОБА_1 з 11.09.2020 року надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратуру щодо невнесення до трудової книжки серія НОМЕР_1 запису про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невстановленні посадового окладу ОСОБА_1 , у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів".

Визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, яка полягає у неусуненні перешкод у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора, а саме щодо неприйняття рішення щодо перебування ОСОБА_1 на посаду аналогічній за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючим штатним розписом Одеської обласної прокуратури.

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру внести до трудової книжки серія НОМЕР_1 запис про перейменування органу, в якому ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження та координації правоохоронної діяльності відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 р. № 58.

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру встановити ОСОБА_1 з 11.09.2020 року посадовий оклад у розмірі, визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру".

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру перерахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату (включаючи оплату часу відпусток) за період з 11.09.2020 року по 28.07.2021 року виходячи з посадового окладу, у розмірі визначеному у відповідності до положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру", постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 "Про умови оплати праці прокурорів".

Зобов`язати Одеську обласну прокуратуру усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 функцій та повноважень як прокурора шляхом прийняття рішення щодо перебування ОСОБА_1 на посаді аналогічній (рівнозначній) за функціональними обов`язками посаді начальника відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області згідно діючого штатного розпису Одеської обласної прокуратури.

У задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.08.2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідачі:

Одеська обласна прокуратура (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026, ).

Третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя С.М. Корой

.