Справа № 340/951/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 340/951/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року (м. Кропивницький, суддя Жук Р.В.) у справі № 340/951/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про зобов`язати вчинити певні дії, -

встановив:

09 березня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з розрахунку 84 відсотка від заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що перерахунок пенсії позивачу було здійснено відповідно до норм чинного законодавства. Зазначає, що відповідно до абзацу 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про Прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Також, п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи №3668-VI було встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим, цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Разом з тим, ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише передбачає для осіб, яким раніше було призначено пенсію без обмеження її максимального розміру, збереження раніше призначеного розміру пенсії, та не передбачає право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений розмір. Посилання позивача на те, що обмеження його пенсії граничним розміром призвело до звуження обсягу його прав, не відповідає дійсності, оскільки після проведення останнього перерахунку пенсії розмір його пенсії не зменшився.

Відповідач також зазначає, що Законом України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII не передбачено можливості перерахунку раніше призначених пенсій у відсотках, встановлених на час первинного призначення пенсії.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилається на відсутність обґрунтованих підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку відповідача і отримує пенсію по інвалідності II групи внаслідок загального захворювання, за вислугу років, призначену з 08.10.1997 відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 № 1789-XII.

Загальний страховий стаж становив 24 років 1 місяць 5 днів, з них 12 років 4 місяці 23 днів на посаді прокурора.

12.11.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі довідки Кіровоградської обласної прокуратури від 03.11.2020 №21-57 вих. 20.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача у розмірі 60% від заробітку та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром.

08.12.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із клопотанням, у якому просив здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням 84% середнього заробітку та виплачувати пенсію у повному розмірі (а.с. 13, 14).

Відповідач листом від 24.12.2020 № 3539-4084/Ш-02/8-1100/20 повідомив позивача про відсутність законних підстав для перерахунку його пенсії (а.с.15,16).

Не погодившись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019;

- згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Тому, на думку суду першої інстанції, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, без обмежень, які встановлені уже після призначення позивачу пенсії;

- внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення зміни до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України Про прокуратуру, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 213-VIII від 02.03.2015 не зазнали.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

14 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII (далі Закон №1697-VІІ), який набув чинності 15 липня 2015 року.

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VІІ попередній Закон України Про прокуратуру із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

Законом №76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, зокрема, внесено зміни:

- частину вісімнадцяту Закону № 1789-ХІІ викладено в такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VІІ викладено в такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015, жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України Про прокуратуру; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Конституційний Суд України 13.12.2019 ухвалив рішення № 7-р(II)/2019, у якому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Пунктом 3 зазначеного рішення Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Таким чином, з 13 грудня 2019 року Закон України Про прокуратуру № 1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно, після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)2019 у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідним рішенням уряду про підвищення заробітної плати прокурорським працівникам є постанова Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури.

Таким чином, з 13 грудня 2019 року позивач набув право на перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019.

Пенсію позивача було перераховано на підставі заяви позивача від 12.11.2020 та довідки від 03.11.2020 № 21-57 вих. 20 відповідно до норм Закону № 1697-VII, чинного на час здійснення перерахунку пенсії позивача, у розмірі 60% від суми заробітку та не більше 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, на думку позивача, відповідач мав здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням 84% від заробітку та без обмеження розміру пенсії згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, що діяла на час призначення пенсії позивачу.

Відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції на дату перерахунку пенсії позивача), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі Закон № 3668) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), серед іншого відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668 передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії не відповідатиме розміру відповідної пенсії. Разом з тим, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Таким чином, передбачається, що для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, яке не встановлювало обмеження максимального розміру, лише збереження раніше призначеного розміру пенсії, але не передбачає право на здійснення перерахунку пенсії, у розмірі, що перевищує максимально встановлений розмір, а тому твердження позивача про протилежне є помилковими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 (справа № 704/87/17), від 03.04.2018 (справа № 361/4922/17) та від 15.05.2019 (справа № 554/4191/17), від 21.11.2019 (справа № 161/14321/16-а), від 21.06.2020 року (справа № 554/10510/16-а), від 17.09.2020 (справа № 826/11471/18), від 24.09.2020 (справа № 640/5854/20).

Відповідно до частини 2 статті 86 Закону № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

У зразковій справі про перерахунок пенсій прокурорів відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 Верховний Суд (постанова від 14.09.2020 у справі №560/2120/20), зокрема, зазначив, що в період з 01.01.2015 до 13.12.2019 в Україні не було жодного Закону чи іншого нормативно-правового акту, що визначав би умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України «Про прокуратуру». Водночас особи, яким пенсія цього виду була вже призначена, продовжували її отримувати в призначеному розмірі (сума виплати не була зменшена), а також мали право змінити вид пенсійного забезпечення (наприклад, звернутися про призначення їм пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV). Усталена практика Верховного Суду свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 01.01.2015 пенсії на умовах та в порядку, що був визначений частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції до 01.01.2015) та редакції частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка фактично набрала чинності лише 13.12.2019.

Верховний Суд також вказав на безпідставність вимог позивачів про перерахунок розміру пенсії на підставі частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію), оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 є нечинною. У таких випадках судам слід керуватись діючим законодавством, зокрема статтею 86 Закону №1697-VII.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №560/2120/20, дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до ст. 86 Закону №1697-VII є правомірними, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо доводів позивача про те, що дії відповідача звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за приписами Конституції України неможливо звужувати лише вже досягнуті певною особою соціальні гарантії. Досягненням же права на перерахунок пенсії є не момент призначення особі пенсії, як помилково вважає позивач, а безпосередні обставини, з якими законодавство та сама особа пов`язують саме перерахунок пенсії, оскільки правовідносини щодо перерахунку пенсії виникають не в момент призначення пенсії, а в момент виникнення підстав для такого перерахунку. Тобто, набуття особою права на пенсію не є одночасним з набуттям права на перерахунок цієї пенсії в будь-який час у майбутньому за тими ж правилами, які були чинними на момент призначення пенсії. Отже, під час перерахунку пенсії діють правила, які є чинними саме на момент перерахунку пенсії особи.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 340/951/21 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов