Справа № 580/706/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Справа № 580/706/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушова О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області

про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності Червонослобідської сільської ради щодо не розгляду заяви (клопотання) вх. № 12/02-20/020 від 05.01.2021 ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку);

- зобов`язання Червонослобідської сільської ради на найближчому засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 вх. № 12/02-20/020 від 05.01.2021 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку) та прийняти вмотивоване рішення, і у разі відмови в задоволенні цієї заяви - ухвалити мотивоване рішення з належним обґрунтуванням причини такої відмови.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Червонослобідської сільської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 (вх. № 12/02-20/020 від 05.01.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- зобов`язано Червонослобідську сільську раду у встановленому законом порядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. № 12/02-20/020 від 05.01.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та з урахуванням висновків суду відповідно до вимог статті 118 ЗК України прийняти обґрунтоване рішення про його надання чи відмову.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством визначено вичерпний перелік правових підстав, за наявності яких уповноважений орган може відмовити особі в наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою.

При цьому, суд зазначив, що відповідач всупереч вимогам законодавства у строки, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, не прийняв жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат було стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 454,00 грн витрат на судовий збір та 2500,00 грн - на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням в частині розподілу судових витрат, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та стягнути на її користь 908,00 грн витрат на судовий збір та 5000,00 грн - на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог апелянт зазначає, що фактично суд повністю задовольнив її позов в цій справі, але допустив помилку при розподілі судових витрат.

При цьому, апелянт вважає, що судове рішення має бути змінено в частині результату вирішення спору з «позов задоволено частково» на «позов задоволено повністю».

Також апелянт вказує, що заявлена нею сума витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними і допустимими доказами.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване нею рішення суду в частині розподілу судових витрат прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 10.08.2021.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що доводи апелянта є безпідставними.

При цьому, відповідач у своєму відзиві звертає увагу на те, що позов ОСОБА_1 був задоволений судом першої інстанції не повністю, а частково і що заявлена нею сума витрат на правничу допомогу (5000,00 грн) не є співмірною зі складністю цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційному перегляду за вказаною вище скаргою позивача підлягає рішення суду першої інстанції в цій справі лише в частині розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами першою, другою, третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У пунктах 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.05.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

1. Щодо розміру судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу.

З аналізу приписів КАС України вбачається, що судовий збір відшкодовується позивачу, на користь якого ухвалено відповідне судове рішення, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що в цій справі позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, одна з яких є основною (про визнання бездіяльності протиправною) та оплачується судовим збором, а друга - похідною (за неї судовий збір окремо не сплачується).

Водночас, суд першої інстанції фактично задовольнив основну позовну вимогу, уточнивши її формулювання, виходячи з обставин цієї справи та відповідно до вимог ст. 9 КАС України, а також з урахуванням відповідних обставин та специфіки спірних правовідносин задовольнив похідну позовну вимоги, виклавши її у відповідній редакції.

Таким чином, права позивача, за захистом яких вона звернулася до суду з цим позовом повністю відновлені у межах обсягу заявлених нею позовних вимог з певним коригуванням їх формулювання, відповідно до приписів чинного законодавства.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що позивач набула право на повне відшкодування понесених нею витрат на сплату судового збору.

Тому, в цій частині, відповідно до ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Водночас, доводи апелянта про те, що судове рішення має бути змінено в частині результату вирішення спору з «позов задоволено частково» на «позов задоволено повністю», апеляційний суд відхиляє, враховуючи вищевикладене.

2. Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.

Водночас, апеляційний суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що заявлений нею розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн підтверджується відповідними документами.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що документальне підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу є не єдиним критерієм для їх стягнення, оскільки заявлений стороною розмір таких витрат, окрім іншого, має бути співмірний зі складністю цієї справи.

Втім, у цьому випадку з огляду на те, що ця справа є справою незначної складної, яка розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заявлена позивачем сума 5000,00 грн не відповідає вимогам співмірності.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що відповідачем до суду першої інстанції в порядку ст. 134 КАС України була подана відповідна заява про зменшення заявленого позивачем розміру вказаних витрат, яка правомірно врахована судом при здійсненні розподілу судових витрат.

З огляду на це, судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо неправильного визначення судом витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на її користь.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року в частині розподілу витрат на сплату судового збору - зміні, а в іншій частині - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року в частині розподілу витрат на сплату судового збору - змінити, викласти абзац п`ятий його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Червонослобідської сільської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 10 серпня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова