Справа № 360/2796/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

11 серпня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2796/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Тихонова І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Бутенко К.В,

представника позивача не прибув,

представника відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (далі-відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №155 від 26 листопада 2020 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у розмірі, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.12.1988 позивач був призваний Старобільським РВК Луганської області на строкову військову службу яку проходив у лавах Радянської армії у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 99 від 23.12.1988 він проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 рядовим механіком водія.

Перебуваючи на посаді водія-механіка при виконанні обов`язків військової служби отримав травму при наступних обставинах.

В кінці серпня 1990 року, перебуваючи в кузові автомобіля у складі першого взводу, сталося загорання автомобіля з невідомих причин, в результаті чого позивач отримав травми у вигляді опіків тіла. Після отримання опіків, він втратив свідомість. Перебував на лікуванні в госпіталі з 24.08.1990 по 30.10.1990. Після лікування і відпустки у зв`язку з хворобою 01.11.1990 позивача було звільнено у запас, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Прийнятий на військовий облік 26.11.1990 у Верхньо-Покровській сільській раді Старобільського району Луганської області.

У зв`язку з наслідками отриманої травми позивачу була присвоєна третя група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 03.07.2020.

Вищевказані факти підтверджуються військовим білетом НОМЕР_2 відповідно до якого призваний до лав Радянської армії на дійсну строкову військову службу 15.12.1988. Звільнений 01.11.1990 за станом здоров`я.

Протоколом засідання ВЛК від 25.10.1990 року № 44 по хірургічному профілю 442 окружного військового клінічного «Трудового Красного Знамені» госпіталя ім. З.П. Соловйова підтверджується отримання травми при виконанні обов`язків військової служби, а саме термічного опіку та надання відпустки 45 діб у зв`язку з лікуванням. Довідкою 442 окружної військового клінічного «Трудового Красного Знамені» госпіталя ім. З.П. Соловйова від 28.10.1990 № 2900 підтверджується діагноз та отримання травми при виконанні обов`язків військової служби.

Довідкою до акту огляду МСЕК від 03.07.2020 підтверджується про присвоєння третьої групи інвалідності, причина інвалідності - травма при виконанні обов`язків військової служби.

18.08.2020 позивач звернувся з заявою до Старобільсько-Новопсковського ОРВК з проханням про виплату одноразової грошової допомоги згідно чинного законодавства.

26.11.2020 Департаментом фінансів Міністерства оборони України на підставі витягу з протоколу № 155 безпідставно та необґрунтовано не було прийнято рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з травмами пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби у зв`язку з чим, для захисту охоронюваних законом прав виникла потреба у зверненні до суду.

22.12.2020 Луганським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки позивачу було повідомлено про повернення документів на доопрацювання.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 07.06.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу семи денний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків (а.с. 22-23).

Позивачем вимоги ухвали суду виконано, недоліки позовної заяви усунуто у строк, встановлений судом, відтак ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с.27-28).

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов, який надійшов на адресу суду 05.08.2021 за Вх.№26218/2021. В даному відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що відповідно довідки з акту МСЕК серія 12ААБ №146194 від 04.08.2020 з 30.07.2020 року Рисухіну 1.В. було встановлено вперше третю групу інвалідності в зв`язку з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби.

18.08.2020 позивач звернувся з заявою до Старобільсько-Новопсковського ОРВК з проханням про виплату одноразової грошової допомоги згідно чинного законодавства.

26.11.2020 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про повернення документів ОСОБА_1 про призначення ти виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням III групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 12ААБ №146194 від 04.08.2020) на доопрацювання, в зв`язку з необхідністю надати додаткові документи: копію довідки командира військової частини про обставини травми (акт службового розслідування), постанови військово-лікарської комісії, оформлені довідками, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії щодо отримання травми та її наслідків. Дане рішення Комісії МОУ оформлено протоколом №155 від 26.11.2020.

Зазначив, що позивачем було надано неповний пакет документів, а саме останнім не було надано жодною документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Вищевказані документи, які позивачем не було подано, є суттєвими та визначальними, оскільки ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком зокрема: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння: в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

А відтак, за відсутності вказаних документів, неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, через що призначення та виплату одноразової грошової допомоги неможливо здійснити.

Позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив (а.с.47).

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив (а.с.46).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Старобільським РВ УМВС України в Луганській області 29 березня 2000 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 (а.с.5-6).

Згідно з записами військового квітка серії НОМЕР_2 від 14.12.1988 позивач призваний Старобільським РВК Луганської області на строкову військову службу, яку проходив у лавах Радянської армії у військовій частині 28287 з 15.12.1988 (а.с.6).

В серпні 1990 року перебуваючи на посаді водія-механіка при виконанні обов`язків військової служби отримав травму у вигляді опіків тіла. Після отримання опіків втратив свідомість. Перебував на лікуванні в госпіталі з 24.08.1990 по 30.10.1990.

Після лікування і відпустки у зв`язку з хворобою 01.11.1990 позивача було звільнено у запас, виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

26.11.1990 позивача прийнято на військовий облік у Верхньо-Покровську сільську раду Старобільського району Луганської області (а.с.10).

Протоколом засідання ВЛК від 25.10.1990 № 44 по хірургічному профілю 442 окружного військового клінічного «Трудового Красного Знамені» госпіталя ім. З.П. Соловйова підтверджується отримання позивачем травми при виконанні обов`язків військової служби, а саме термічного опіку та надання відпустки 45 діб у зв`язку з лікуванням. Довідкою 442 окружної військового клінічного «Трудового Красного Знамені» госпіталя ім. З.П. Соловйова від 28.10.1990 № 2900 підтверджено діагноз та отримання травми при виконанні обов`язків військової служби (а.с14).

Згідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 146194 позивачу здійснено первинний огляд, відповідно до якого встановлено третя група інвалідності з 03.07.2020 до 01.08.2021, із зазначенням причини інвалідності при виконанні обов`язків військової служби (а.с.17).

18.08.2020 позивач звернувся з заявою до ТВО військового комісара Старобільсько-Новопсковського ОРВК з проханням про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (а.с.18).

26.11.2020 за результатами розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на підставі пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, прийнято рішення у виді висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, що стверджується витягом із протоколу засідання комісії за №155 від 26.11.2020 (а.с.19).

Так, відповідно до п.5 витягу протоколу, комісія дійшла висновку про повернення документів позивачу про призначення ти виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням III групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 12ААБ №146194 від 04.08.2020) на доопрацювання, в зв`язку з необхідністю надати додаткові документи: копію довідки командира військової частини про обставини травми (акт службового розслідування), постанови військово-лікарської комісії, оформлені довідками, свідоцтво про хворобу або витяг з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії щодо отримання травми та її наслідків.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ (далі - Закон України № 2232-ХІІІ).

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з пунктом 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Пунктом 6 ст. 16-3 Закону України № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до п. 8 ст. 16-3 Закону України № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Застосування ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Частиною 2 пункту 3 вказаного Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як встановлено судом, з 03.07.2021 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено третя група інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби .

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З вищезазначеного Порядку встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку, яким не передбачено такого висновку як повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги.

Виходячи з наведеного, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку; повернення ж документів на доопрацювання за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу даним Порядком не передбачено, а тому повернення на доопрацювання документів позивача на доопрацювання суперечить зазначеним вище вимогам закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у справі № 806/986/16.

Таким чином, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення

Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак у даному випадку таке відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання, а тому такі дії є протиправними.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування пункту 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №155 від 26 листопада 2020 року, в частині поверненні ОСОБА_1 на доопрацювання документів.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у розмірі, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" належить до повноважень Міністерства оборони України, які є дискреційними.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Як висловився Верховний Суд України у своїй постанові від 18.03.2014 у справі №21-11а14, прийнятій у подібних правовідносинах, у разі якщо звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідачем не розглянуто, та відповідного рішення не прийнято, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Отже, належним захистом порушеного права позивача, у даному випадку, є зобов`язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати Позивачу одноразової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерство оборони України

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 6) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні ді задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, №155 від 26 листопада 2020 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплати одноразової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн. 00коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12 серпня 2021 року.

Суддя І.В. Тихонов