Справа № 460/4936/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2021 року

Київ

справа №460/4936/20

адміністративне провадження №К/9901/29060/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №460/4936/20 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 29.12.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021, позов Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 02.04.2020 форми "Р" № 1, форми "Н" № 1. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення форми "Д" № 5 від 02.04.2020 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 47561,14 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

09.08.2021 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - скаржник), направлена до суду поштою 05.08.2021.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме застосування положень пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України при здійсненні продажу/ліквідації основних засобів/необоротних активів за ціною, що є нижчою за залишкову вартість.

Разом з тим, проаналізувавши зміст судових рішень і доводи касаційної скарги, вбачається, що останні є ідентичними до висновків Акта перевірки та апеляційної скарги, натомість, не містять належного обґрунтування, в чому саме полягає помилка судів у застосуванні норм матеріального права або порушенні норм процесуального права.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У цій справі підставами для задоволення позову стали такі висновки судів:

1) після вибракування з основного стада і переведення до складу поточних біологічних активів худоба перестає вважатися довгостроковим біологічним активом. При переведенні тварин із основного стада, чи із групи в групу позивач застосовує оцінку біологічних активів за справедливою вартістю за вирахуванням очікуваних витрат на місці продажу.

Для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух поточних біологічних активів тваринництва, зокрема тварин, що перебувають на вирощуванні та відгодівлі, а також худоби, вибракуваної з основного стада й реалізованої без ставлення на відгодівлю призначено рахунок 21 «Поточні біологічні активи», за дебетом якого відображається надходження (приплоду молодняку продуктивної худоби, вибракуваних з основного стада худоби для подальшої відгодівлі або реалізації без відгодівлі) поточних біологічних активів; приріст живої маси молодняку тварин, за кредитом - вибуття поточних біологічних активів унаслідок передачі на переробку, продаж, безоплатної передачі тощо.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій передбачено, зокрема, наступну кореспонденцію: за кредитом рахунку 21 «Поточні біологічні активи» з дебетом рахунку 90 «Собівартість реалізації» для списання собівартості реалізованих поточних біологічних активів.

З огляду на викладене, суди дійшли висновку, що позивач з дотриманням приписів чинного законодавства належним чином відображав в обліку операції з довгостроковими та поточними біологічними активами, у зв`язку з чим відсутні були підстави для донарахування податку на додану вартість і застосування штрафних (фінансових) санкцій внаслідок реалізації корів як довгострокових біологічних активів нижче їх залишкової балансової вартості. Наведені висновки стали підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.04.2020 №1, №1 повністю;

2) за встановленими судами обставинами ПСП "Україна" вчасно перераховувало податок на доходи фізичних осіб як податковий агент, відтак, суди дійшли висновку, що штрафні санкції та пеня з податку на доходи фізичних осіб на суму 47561,14 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.04.2020 №5 застосовані неправомірно;

3) оскільки до бухгалтерії ПСП "Україна" було подано авансові звіти про використання коштів, до яких не долучені оригінали підтвердних документів, то позивач зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, передбаченої підпунктом "г" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, на суму 928,82 грн. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 02.04.2020 №5 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 928,82 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 673,90 грн, пені - 324,90 грн, є правомірним.

У касаційній скарзі ГУ ДПС, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, лише викладає обставини справи та висновки Акта перевірки, формально зазначаючи про неправильне застосування судами пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189 ПК України, що не може свідчити про належне виконання скаржником пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

Крім того, у касаційній скарзі викладені мотиви незгоди з судовими рішеннями в частині часткового визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.04.2020 №5. Разом з тим, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов в цій частині, зробили висновки за наслідками аналізу приписів підпунктів 14.1.180, 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пункту 52.4 статті 54, пункту 57.1 статті 57, підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6. пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, що не узгоджується із визначеною скаржником підставою касаційного оскарження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, зі змісту судових рішень вбачається, що перші два висновки є самостійною підставою для задоволення позову, а тому, обґрунтування своєї касаційної скарги виключно незгодою із одним висновком суду (щодо застосування пункту 188.1 статті 188, пункту 189.9 статті 189 ПК України) унеможливлює встановлення взаємозв`язку із вимогами касаційної скарги щодо скасування судових рішень в частині задоволених позовних вимог і ухвалення нового рішення про відмову в позові повністю.

Колегія суддів наголошує, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень в частині задоволених позовних вимог і ухвалення нового про відмову в позові обов`язково має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Враховуючи, що скаржник у касаційній скарзі лише виклав обставини справи, процитувавши висновки Акта перевірки, а доводи про наявність підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України наведені безвідносно до висновків судів попередніх інстанцій, скаржник повинен надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням мотивів, викладених в цій ухвалі суду.

Крім того, відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав та про підстави звільнення від сплати судового збору суд не повідомив.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (21020 грн).

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру у загальному розмірі 2037237,76 грн .

З огляду на наведене та оскарження судових рішень в частині задоволених позовних вимог, за подання касаційної скарги у цій справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі 42040 гривень (( 1989676,62 грн * 1,5 %)>21020 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Символ звітності банку - 207

Призначення платежу - *;101;22030102 (код класифікації доходів) ___________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір за позовом ______________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 330 КАС України, зокрема, із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав);

- надання платіжного документа про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак М.М. Яковенко