Справа № 200/8337/21
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р. Справа№200/8337/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів з метою повернення позивачу помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1% від вартості квартири, що становить 2200 грн.;

- зобов`язати відповідача сформувати та видати оригінал подання для подальшого звернення до управління Державної казначейської служби у Донецькій області для повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2200 грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2331599 від 21.05.2021 року;

- стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір, що становлять 5908 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни, які купують нерухоме майно вперше, звільняються від сплати відповідного збору. Позивач вказує, що нерухоме майно було ним придбано вперше, у зв`язку з чим керуючись вимогами п. 9 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 15-1 Постанови КМУ № 1740 він 28.12.2020 року звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при укладанні договору купівлі продажу нерухомого майна. Однак відповідач відмовив у поверненні коштів, зазначивши, що не володіє інформацією стосовно права власності на нерухоме майно. Позивач вважає дану відмову незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим звернуся до суду.

Ухвалою від 09.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого зазначив, що до компетенції Пенсійного фонду України не входить звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше. Зазначив, що не має повноважень на повернення коштів на обов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач наголошує, що позивач була обізнана в своєму праві не сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна, мала підтверджуючий документ для надання нотаріусу та свідомо їм не скористалась.

Також відповідач зазначає, що до кошторису пенсійного фонду не закладено коштів для сплати компенсації судових витрат. В позовній заяві зазначені витрати, які ще не понесені позивачем. При визначені суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати належні та допустимі докази обсягу фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.05.2021 року ОСОБА_1 придбала квартиру, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності під № 1758.

При нотаріальному посвідченні Договору позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % вартості нерухомого майна, що становить 2184,00 грн. та підтверджується копією квитанції від 21.05.2021 року.

26.05.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 2184,00 грн., що становить 1% збору з операцій купівлі продажу нерухомого майна. Заява мотивована тим, що зазначена квартира є першим нерухомим майном, придбаним позивачем. До заяви було додано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність власного зареєстрованого нерухомого майна на момент вчинення правочину з купівлі-продажу квартири 17.05.2021 року, копію договору купівлі-продажу квартири від 17.05.2021 року №1758, копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію квитанції.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скерувало дане звернення для надання відповіді до Маріупольського об`єднаного управління, про що позивача повідомлено листом від 27.05.2021 року.

Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28.05.2021 року № 0580-14-8/20564 позивача повідомлено про необхідність надання документу компетентного органу, який визнає позивача особою, яка вперше придбаває майно.

17.06.2021 року позивач повторно звернулась до відповідача з заявою про повернення коштів, на що отримала відповідь від 24.06.2021 року № 0500-1909-8/23889 аналогічного змісту про необхідність надання документу компетентного органу, який визнає позивача особою, яка вперше придбаває майно.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Отже, з наведеної норми прямо випливає, що громадяни, які придбавають житло вперше не є платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку передбачає, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа №819/1667/17).

Так, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 255801073, сформована 10.05.2021 року. Із вказаної інформаційної довідки випливає, що у вказаних реєстрах відсутні відомості щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суд зазначає, що станом на момент придбання квартири та станом на момент розгляду справи будь-якого нерухомого майна за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не зареєстровано, крім права власності на нерухоме майно, при придбанні якого сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу квартири.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Крім того, доцільно зауважити, що станом на час виникнення спірних правовідносин та на час вирішення цієї справи судом, в Україні відсутній механізм перевірки інформації щодо повторності придбання об`єктів нерухомості.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі №К/9991/37325/11.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вперше придбала житло (за договором купівлі-продажу від 17.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ) та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості.

Частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у поверненні позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 2184,00 грн. (саме ця сума сплачена ОСОБА_1 згідно квитанції № ПН2331599, а не 2200,00 грн., як вказує позивач в позовній заяві) є протиправною, оскільки саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, позивачем сплачено за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в розмірі 2184,00 грн. сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 № 819/1730/17 та від 20.02.2018 № 819/1249/17, які використовуються судом при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. Суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 901,37 грн.

Також при звернені до суду із даним позовом, позивач просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно із ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні ордер серії ДН № 029585 від 14.06.2021 року на представництво позивача адвокатом Затворницькою Оленою Миколаївною; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 4828 від 21.06.2017 року; договір про надання правничої допомоги № 01/80 від 14.06.2021, укладений між сторонами - позивачем та адвокатським об`єднанням «ЮРКОНСАЛТИНГ» в особі керівника Затворницької О.М.; додаток № 1 до договору з найменуванням та вартістю наданих послуг та сумою гонорару; акти виконаних робіт до договору № 01/80 № 1 від 18.06.2021, № 2 від 30.06.2021, № 3 від 29.07.2021.

У додатку № 1 до договору № 01/80 визначено таку вартість наданих адвокатом послуг: усна консультація із визначенням стратегії ведення справи - 500 грн., складання та відправлення повторної заяви до органів ПФУ 500 грн., складання адміністративного позову та відправлення до суду 1500 грн., складання відзиву на заперечення проти позову 1000 грн., гонорар адвоката у разі задоволення судом позовних вимог 1500 грн.

Відповідач у відзиві зазначав про необхідність виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановленні їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин конкретної справи.

За приписами частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що дана категорія справ не є складною, є стала практика судів про задоволення справ такої категорії, зокрема, як вже вказано вище, така позиція висловлена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 № 819/1730/17 та від 20.02.2018 № 819/1249/17. Отже визначення правової позиції в даній справі є очевидним.

Стосовно складення та відправлення до органів ПФУ повторної заяви, суд зазначає, що такі дії не є виправданими, оскільки позивач вже звертався до пенсійного органу та отримав відмову на своє звернення. Будь-яка суттєва різниця, що обумовила повторне звернення, в другій заяві позивача від 17.06.2021 року відсутня.

Також суд вважає, що надана позивачем відповідь на відзив фактично дублює позовну заяву та не містить нових обґрунтувань чи складного аналізу відзиву.

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінюючи надані адвокатом послуги суд зазначає, що сума витрат позивача на професійну допомогу, яка підлягає присудженню на його користь становить 1500 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у невжитті заходів з метою повернення ОСОБА_1 помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1% від вартості квартири, що становить 2184 грн., сплачених під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та видати ОСОБА_1 подання для подальшого звернення до управління Державної казначейської служби у Донецькій області для повернення суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2184 грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2331599 від 21.05.2021 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 2401,37 грн. (судовий збір 901,37 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 1500,00 грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бабаш