Справа № 160/1913/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року Справа № 160/1913/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 15.03.2021 року зупинено провадження у справі до надання представником відповідача відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 07.04.2021 року поновлено провадження у справі №160/6484/21.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого Криворізьким РВ УМВС України в Дніпропетровській області 21.12.1999 року.
Встановлено, що починаючи з 04.12.2006 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугою років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (працівник охорони здоров`я).
Загальний стаж роботи складав 33 роки 09 місяців 23 дні.
Для обчислення пенсії врахована заробітна плата (дохід) за період з 01.01.1991 по 31.12.1995 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.09.2009 (всього 170 місяців), оптимальний варіант з найбільшим коефіцієнтом. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає 1113,84 грн.
Стаж в місяцях розраховано наступним чином: 33 роки (загального стажу) х 12 місяців+09 місяців (загального стажу) = 405 місяців.
Коефіцієнт страхового стажу відповідно до формули, наведеній у статті 25 Закону №1058-ІV, з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає: 0,3375.
З 03.08.2016 року позивачу припинено виплату пенсії за вислугою років в зв`язку працевлаштуванням за спеціальністю.
Право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"' від 09.07.2003 №1058-ІV,зі змінами, затвердженими Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ від 03.10.2017 року позивач набула з 11 червня 2019 року.
З 15.08.2019 року відповідно до заяви позивача за вх.№2494, ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за матеріалами пенсійної справи при загальному стажі роботи 33 роки 09 місяців 23 дні.
Для зарахування стажу роботи з 2009 по 2019 роки зроблено запит до відділу супроводження інформаційних систем та електронних реєстрів №7, на що отримано відповідь про відсутність індивідуальних відомостей про особу.
Встановлено, що з 15.08.2019 року при переведенні на пенсію за віком пенсію позивача обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії.
Відповідач вказує, що позивач не надавала заяву про перерахунок пенсії з урахуванням набутого на дату звернення 15.08.2019 року страхового стажу та заробітної плати, які не враховані для обчислення пенсії. З дати переведення на інший вид пенсії її складові обчислювались з урахуванням документів про стаж та заробітну плату за матеріалами пенсійної справи.
Таким чином, загальний стаж роботи складав 33 роки 09 місяців 23 дні.
Для обчислення пенсії врахована заробітна плата (дохід) за період з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.09.2009 року (всього 170 місяців), оптимальний варіант з найбільшим коефіцієнтом.
Заробітна плата для обчислення пенсії за період трудового стажу з 01.01.1991 року по 31.12.1995 року та з 01.07.2000 року по 30.09.2009 року з урахуванням показника середньої заробітної плати з 01.03.2019 для пенсій, які призначені до 01.01.2018 року склала 3500,21 грн
Отже, як вказує Пенсійним орган, позивач у період з 15.08.2019 до 01.04.2020 не зверталась за перерахунком пенсії, тому з 01.04.2020 року пенсію позивача перераховано відповідно до абзацу 5 частини 4 статті 42 Закону №1058-ІV
З 01.04.2020 року в автоматичному режимі було проведено масовий перерахунок пенсії відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням стажу роботи та заробітної плати з 01.10.2009 року по 29.02.2020 року.
Для обчислення пенсії врахована заробітна плата (дохід) за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 29.02.2020 року.
Після перерахунку загальний стаж роботи склав 44 роки 02 місяців 14 днів.
Заробітна плата для обчислення пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати з 01.03.2019 року для пенсій, які призначені до 01.01.2018 року склала 3500,21 грн.
Загальний розмір пенсії за віком - 2073,08 грн.
У подальшому, згідно положень частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Таким чином, перерахунку підлягали пенсії, призначені або перераховані із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014 2015, 2016 роки, який враховувався для призначення пенсії у 2017 році - 3764 грн, який збільшено на показник 1,17 що склало 4404,35 грн.
Отже , починаючи з 01.05.2020 року для обчислення пенсії враховується показник середньої заробітної плати в Україні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020, який складає 4888,83 грн (4404,35 грн х 1,11%).
Перерахунок пенсії позивача з 01.05.2020 (індексацію заробітної плати) проведено за матеріалами пенсійної справи з урахуванням страхового стажу та заробітної плати.
Заробітна плата для обчислення пенсії за період трудового стажу з 01.07.2000 року по 29.02.2020 року з урахуванням показника середньої заробітної плати з 01.05.2020 склала 4812,21.
08.07.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення належного розрахунку її пенсії при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком станом на 15 серпня 2019 року із врахуванням її трудового стажу з 30.09.2009 року (стаж 33 роки 09 місяців 23 дні) по 01.04.2020 року (стаж 44 роки 02 місяці 14 днів), врахував до її трудового стажу незарахований стаж у розмірі 10 років 03 місяців 09 днів, відповідно просила провести перерахунок її пенсії, сплатити заборгованість.
06.08.2020 року позивач повторно звернулася до Пенсійного органу із зазначеним вище питанням.
Не погоджуючись з проведеним перерахунком, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-ІV).
Згідно зі статтею 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до частини другої статті 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону №1058-ІV.
Відповідно до положень пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Згідно з абзацом 2 пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.
Відповідач у відзиві вказує, що позивач сам забажав переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення, тому на підставі розпорядження відповідача, позивача було переведено з пенсії з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при цьому, при обчисленні пенсії застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Суд зазначає, що 15.08.2019 року пенсія позивачу була призначена вперше, у звязку із чим, слід зазначити наступне.
Як встановлено судом, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058.
Законом №1058-ІV не регулюються порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за вислугу років.
Звернення позивача до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший від 15.08.2019 року, а ні про призначенні пенсії вперше, не спростовує вище зазначених обставин та факту звернення до відповідача вперше за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058.
Таким чином, заява позивача від 15.08.2019 щодо перерахування їй пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2017 та 2018 роки), є обґрунтованою, оскільки у даному випадку мало місце призначення пенсії, а не перерахунок вже призначеної пенсії, а відмова відповідача в перерахунку є протиправною.
Суд не здійснює перерахунок пенсії, у зв`язку з тим, що це є обов`язком відповідача.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у період з 30.09.2009 року по 01.04.2020 року працювала.
Між тим, різниця у її стажі роботи з 30.09.2009 року (стаж 33 роки 09 місяців 23 дні) по 01 квітня 2020 року (стаж 44 роки 02 місяці 14 днів), складає 10 років 03 місяці 09 днів. .
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Позивач, неодноразово зверталась до відповідача із заявами, в яких просила пояснити причину не зарахування при призначенні пенсії цього стажу роботи.
Відповідач листом повідомив позивачу, що вона з 15.08.2019 року до 01.04.2020 року не зверталась за перерахунком пенсії, тому з 01.04.2020 року її пенсію перераховано відповідно до абзацу 5 частини 4 статті 42 Закону №1058-ІV.
Між тим, такі посилання Пенсійного органу є неналежними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Суд зазначає, що ст. 45 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється із дня подання заяви з усіма необхідними документами на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що містяться на час переведення в пенсійній справі, а також додаткових документів, які отримали органи Пенсійного фонду.
Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України № 1058-1V ( за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року або за будь які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який було враховано під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Також, заслуговують на увагу посилання позивача щодо протиправності дій відповідача про те, що нею до Пенсійного органу також були надані копії довідок № 1854 від 26.10.2020 року та № 92 від 28.12.2020 року виданих її роботодавцем, в яких зазначено про відрахування до Пенсійного фонду України за її реєстраційним номером облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .
Згідно ст. 6 Конституції України, органи влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до Законів України.
Як передбачено ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист.
Відповідно до п.1 «Положення про Пенсійний Фонд України» затвердженого постановою КМУ від 23 липня 2014 року № 28 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення, пунктом 3 вказаного Положення визначено, що основним завданням Пенсійного фонду України є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи встановлені обставини, з метою захисту порушеного права позивача, з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії при переведенні її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком станом на 15 серпня 2019 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 15 серпня 2019 року, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 19.04.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 605,33 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії при переведенні її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком станом на 15 серпня 2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії за віком від 15 серпня 2019 року, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 605 грн. 33 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона

Рішення не набрало законної сили 07 квітня 2021 р.

Суддя О.В.Врона