Справа № 826/3356/13-а
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3356/13-а Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О.,

Лічевецького І.О.,

при секретарі судового засідання Тукаловій О.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): Грицик Д.С.,

від відповідача: Макаренко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2012, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Укргазбуд» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.11.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що викладені в акті перевірки висновки ґрунтуються на підставі неналежних доказів, а оскаржуване ППР є протиправним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2013 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2013 скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 05.11.2012 в частині збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на суму 1751 017,00 грн та штрафних санкцій на 176 293,00 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на обставини аналогічні викладеним у позові та стверджуючи про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує зокрема тим, що судом першої інстанції не було враховано, що за результатами судового оскарження нового податкового повідомлення-рішення, яке б містило зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток відноситься саме до повноважень контролюючого органу. Апелянт вказує, що нормами чинного законодавства не наділено суд повноваженнями визначати, здійснювати розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату останніх. З огляду на зазначене, позивач стверджує, що суд першої інстанції вийшов за межі компетенції в частині нарахування позивачу податкових зобов`язань та штрафних санкцій, порушивши норми матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, позивач вважають, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, а тому відповідно до приписів ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що з доводами апеляційної скарги не погоджується, вважає їх необґрунтованими, та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку наявним у справі доказам, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. За наведених у відзиві обставин, відповідач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За результатами планової виїзної перевірки ПАТ "Укргазбуд", контролюючим органом виявлено порушення податкового законодавства, які викладені в акті перевірки № 6600/22-217/14277604 від 11.10.2012 (акт перевірки).

Так, зі змісту Акту перевірки вбачається, що посадовими особами контролюючого органу було встановлено порушення ПАТ "Укргазбуд" п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України, у зв`язку з чим підприємством завищено податковий кредит, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1 817 683,00 грн, з яких: 75 000,00 грн за березень 2011 року, 1 390 098 грн за квітень 2011 року, 229353,00 грн за липень 2011 року, 26 842,00 грн за серпень 2011 року, 29 724,00 грн за вересень 2011 року, 66 666,00 грн за березень 2012 року.

Виявлене порушення обумовлено тим, що в діяльності ТОВ «Лугпромстрой сантехмонтаж» наявні ознаки фіктивності. Ленінською МДПІ у м. Луганську Луганської області під час проведення перевірки ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» було встановлено неможливість здійснення ним господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій купівлі-продажу, а також відсутність трудових ресурсів, основних приміщень, транспортних засобів, складських приміщень.

Решта доводів, викладена в акті перевірки, стосується дій директора ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" - ОСОБА_1 , який є підозрюваним у кримінальній справі № 02/11/8048 за фактом ухилення від сплати податку на прибуток в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Із акту перевірки убачається, що неправомірно задекларована сума податкового кредиту позивача сформована за наслідком господарських операції з ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" (березень, квітень, липень 2011 року), ТОВ "Вог Енерджі" (серпень, вересень 2011 року), ФОП ОСОБА_2 (серпень 2011 року), ДП "ДГ "Зелені Кошари" НААН України" (березень 2012 року).

Резюмуючи наведене, висновок контролюючого органу про безпідставність збільшення від`ємного значення з ПДВ полягає у наступному:

1) відсутності в податкових накладних, виписаних ТОВ "Лугпромстрой сантехмонтаж" необхідного реквізиту - підпису уповноваженої особи;

2) відсутності податкових накладних за господарськими операціями з ТОВ "Вог Енерджі" за серпень, вересень 2011 року, ФОП ОСОБА_2 за серпень 2011 року; (3) ДП "ДГ "Зелені Кошари" НААН України" не зареєструвало податкову накладну № 9 від 30.03.2012 на суму ПДВ 66 666,00 грн.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки податковим органом складено ППР № від 05.11.2012, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 1 817 683,00 грн. за основним платежем та на 176 293,00 грн.- за штрафними санкціями.

Не погоджуючись зі згаданим ППР, позивач звернувся з даною позовною заявою.

Верховний суд скасовуючи судові рішення першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд вказав про неналежну оцінку доказів судами попередньої інстанції. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що судами не досліджено предмет доказування, щодо законності формування позивачем податкового кредиту, натомість, під час нового розгляду справи слід взяти до уваги такі обставини та дати їм правильну юридичну оцінку.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково виходив з того, що позивачем надано всі передбачені договорами документи на підтвердження реальності операцій з ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" та надано належним чином оформлені податкові накладні на загальну суму ПДВ: 1 694 451,00 грн, у зв`язку з чим дійшов висновку про недоведення фіскальним органом безпідставності декларування податкового кредиту в розмірі 1 694 454,00 грн, а отже, оскаржуване ППР в даній частині є протиправним.

Водночас, з огляду на відсутність у матеріалах справи первинних документів на спростування висновку акту перевірки про відсутність в ЄРПН податкової накладної № 9 від 30.03.2012, виписаної ДП "ДГ "Зелені Кошари" НААН України" на суму ПДВ 66 666,00 грн., суд першої інстанції погодився з висновком контролюючого органу в частині нарахування оскаржуваним ППР суми податкового зобов`язання в розмірі 66 666,00 грн. Також, оскільки сума штрафних санкцій у розмірі 176 293,00 грн. не відповідає 25 % або 50 % сумі збільшення податкового зобов`язання, визначення правомірно-нарахованої суми штрафної санкції, з урахуванням правомірності оскаржуваного ППР лише в частині суми збільшення зобов`язання з ПДВ у розмірі 66 666,00 грн., не піддається логічному розрахунку. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване ППР в частині нарахування штрафної санкції також є необґрунтованим та протиправним.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність висновків про безпідставність формування податкового кредиту за господарськими операціями позивача з ТОВ "Вог Енерджі" та ФОП ОСОБА_2 , зважаючи на презюмування висновків про фіктивність діяльності ТОВ "Лугпромстройсантехмонтаж" та підтвердження позивачем первинними документами та податковими накладними підстави формування податкового кредиту за господарськими операціями з таким контрагентом, погоджуючись з відповідачем в частині правомірності збільшення податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 66 666,00 грн та убачаючи безпідставність застосування штрафу в контексті його розміру - 176 293,00 грн, суд першої інстанції вирішив, що позов слід задовольнити частково.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами п.201.1 ст.201 ПК України врегульовано, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Пунктом 201.6 вказаної норми передбачено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Пунктом 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, задекларована позивачем сума податкового кредиту сформована за наслідком господарських операції з ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» (березень, квітень, липень 2011 року), ТОВ «Вог Енерджі» (серпень, вересень 2011 року), ФОП ОСОБА_2 (серпень 2011 року), ДП «ДГ «Зелені Кошари» НААН України» (березень 2012 року).

Водночас, колегія суддів не вбачає за необхідне надавати правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» (березень, квітень, липень 2011 року), ТОВ «Вог Енерджі» (серпень, вересень 2011 року) та ФОП ОСОБА_2 (серпень 2011 року), оскільки зазначені обставини не оскаржуються апелянтом та відповідно не становлять предмет апеляційного розгляду.

Проте, вирішуючи питання щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ДП «ДГ «Зелені Кошари» НААН України» (березень 2012 року), колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, ДП «ДГ» «Зелені Кошари» НААН України» було виписано 30.03.2012 податкову накладну № 9, сума ПДВ - 66 666,00 грн. В результаті співставлення з даними ЄРПН встановлено, що постачальником ДП «ДГ» «Зелені Кошари» НААН України» вищезазначена податкова накладна в ЄРПН не зареєстрована.

З огляду на зазначене та враховуючи, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄДРПН та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період, контролюючий орган дійшов висновку, що підприємством завищено податковий кредит за березень місяць 2012 року на суму 66 666,00 грн. та відповідно порушено п. 198.6 ст. 198, п. 201 ст. 201 ПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та визнає правомірним відповідний висновок контролюючого органу, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи на спростування висновку акту перевірки про відсутність в ЄРПН реєстрації податкової накладної № 9 від 30.03.2012, виписаної ДП «ДГ «Зелені Кошари» НААН України» на суму ПДВ 66 666,00 грн.

Посилання апелянта на рішення суду у справі № 826/3357/13-а колегія суддів оцінює критично, оскільки доказів реєстрації в ЄРПН вказаної податкової накладної № 9 від 30.03.2012 на суму ПДВ 66 666,00 грн. апелянт не надає, як і обґрунтованих пояснень щодо підстав не реєстрації такої. Натомість, відповідні обставини не досліджувались судом під час розгляду справи №826/3357/13-а та прийняте судом у вказаній справі рішення не містить жодних висновків відносно вказаного епізоду.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що апелянтом не зазначено жодних доводів відносно наявності реєстрації в ЄРПН вказаної податкової накладної № 9 від 30.03.2012 на суму ПДВ 66 666,00 грн.

Щодо посилання апелянта на те, що нормами чинного законодавства не наділено суд повноваженнями визначати, здійснювати розрахунок податкових зобов`язань та штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи, що суми грошових зобов`язань яких стосуються позовні вимоги, визначені позивачу за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісне вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Аналогічне правозастосування викладене і в постановах Верховного Суду від 3 вересня 2019 року (справа №806/2049/18), від 26 грудня 2018 року (справа № 2а/0370/3780/11), від 23 жовтня 2018 року (справа № 808/3458/16), від 21 травня 2020 року (справа №824/257/18-а).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Проте, як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджено у ході апеляційного розгляду справи, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення в оскаржуваній частині.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2012 в частині нарахування ПАТ «Укргазбуд» грошового зобов`язання в розмірі 66 666,00 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Положеннями ч. 2 ст. 132 КАС України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Водночас, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, питання щодо зміни розподілу судових витрат, а також щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазбуд" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді І.О. Грибан

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 11 серпня 2021 року