Справа № 743/955/21
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/955/21
Провадження № 2-а/743/101/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,
за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,
учасники справи: - представник Третього прикордонного загону імені Героя
України полковника Євгенія Пікуса (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України САЛМАНОВ О.В.
(в режимі відеоконференції з Лисичанським міським судом Луганської області засобів, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»),
- громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon»),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу
за позовом Третього прикордонного загону імені Героя України
полковника Євгенія Пікуса (військова частина НОМЕР_1 ) Державної
прикордонної служби України (далі Третій прикордонний
загін),
до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

10 серпня 2021 р. Третій прикордонний загін звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Третього прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (військова частина 9938) Державної прикордонної служби України року народження, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на 6 місяців, з метою ідентифікації, посилаючись на те, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 р. було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України на строк, достатній для виконання судового рішення, але не більше шести місяців з моменту затримання, а саме, з 18 години 00 хвилин 15 лютого 2020 року. Вони направляли первісний запит від 15 лютого 2021 р. № 21-2271 до Генерального консульства Російської Федерації в м. Харків про ідентифікацію громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , та повторний запит від 6 серпня 2021 р. № 21-11102 до Генерального консульства Російської Федерації в м. Харків про ідентифікацію громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 15 серпня 2021 р., а на даний час його особа не ідентифікована, оригінали паспортних документів відсутні, відповіді на запити не надходять.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2021 р. відкрито провадження по справі та призначено її на 12 серпня 2021 р. в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon», в режимі відеоконференції з Лисичанським міським судом Луганської області, за участі представника позивача, та з Чернігівським ПТПІ, за участю відповідача.

В судовому засіданні:

- представник Третього прикордонного загону САЛМАНОВ О.В. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився давати будь-які пояснення.

Враховуючи скорочені строки розгляду справи, не можливість їх продовження, суд вважає за можливе розглянути справу, з урахуванням доказів наданих позивачем.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що до адміністративного позову додано лише повторний запит Третього прикордонного загону від 6 серпня 2021 р. № 21-11102 до Генерального консульства Російської Федерації в м. Харків, який стосується ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позов поданий до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інших доказів до адміністративного позову не додано.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти з «a» до «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі "Хлаіфія та інші проти Італії" (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).

Один з винятків, що міститься у підпункті «f», дозволяє державі затримувати іноземців «з метою запобігання [їхньому] недозволеному в`їзду в країну» або «щодо яких провадиться процедура депортації або екстрадиції» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 червня 2020 р. в справі "Нур Ахмед та інші проти України" (Nur Ahmed and others v. Ukraine), пункт 79 (Заява № 42779/12 та 5 інших заяв).

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 16.07.2020 р. у справі "Нур та інші проти України" (Nur and others v. Ukraine), пункти 59, 103, 115 (Заява 77647/11), вказано, що затримання заявників і тримання їх під вартою протягом відповідного періоду підпадало під дію підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції, оскільки ідентифікація заявників була першим і необхідним кроком під час будь-якої процедури щодо їхнього видворення. Аргументи заявників, що їхнє затримання було незаконним за відсутності офіційних рішень про їхнє видворення, є необґрунтованими.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Ст. 16 вказаного Закону передбачає, що паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності АЛЬТЕРНАТИВНИХ УМОВ, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

- або відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- або неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П.1 Розділу VІ «Порядок дій з ідентифікації та документування іноземців» Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 р. № 38/77) передбачає, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України, орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Оцінка суду.

Враховуючи те, що Третій прикордонний загін, всупереч ст.ст. 9, 77 КАС України, не довів обставини на яких ґрунтуються їхні позовні вимоги, а саме не надав копію рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2021 р., яким було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України на строк, достатній для виконання судового рішення, але не більше шести місяців з моменту затримання, а саме, з 18 години 00 хвилин 15 лютого 2020 року, копію первісного запиту від 15 лютого 2021 р. № 21-2271 до Генерального консульства Російської Федерації в м. Харків про ідентифікацію громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , зважаючи на те, що повторний запит від 6 серпня 2021 р. № 21-11102 до Генерального консульства Російської Федерації в м. Харків стосується ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про неналежність запиту, в розумінні Розділу VІ вказаної Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, до відповідача, з огляду на те, що судами України не приймалось рішення про примусове видворення громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що в задоволенні позову Третього прикордонного загону до громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання слід відмовити через недоведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, якнеодержання інформації та документів з країни громадянської належності іноземця необхідних для ідентифікації.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Третього прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та
підписано 12 серпня 2021 року.