Справа № 462/3530/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 462/3530/21 пров. № А/857/12800/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Волошин М.М,

за участю:

представник позивача Мартиневич Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року (головуючий суддя Іванюк І.Д., м.Львів) у справі №462/3530/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області (далі відповідач, УПП у Львівській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №121140 від 18 травня 2021 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. Позивач вважав притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів та вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано поклав тягар доказування щодо неправомірності рішення на позивача. Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б правомірність прийнятого відповідачем рішення, а відтак вина позивача у вчиненні правопорушення є недоведеною.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів викладених у ній, просить скаргу задовольнити.

Відповідач у справі участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зі змісту оскарженої постанови серії БАА №121140 від 18 травня 2021 року суд встановив, що позивач, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Suzuki Hayabusa без державного номерного знака, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху (далі ПДР).

За скоєне працівник поліції притягнув позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.6 ст. 121 КУпАП.

З прийнятою постановою позивач не погодився, відтак звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 2.9. «в» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

За невиконання цього положення водій транспортного засобу підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними доказами.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскарженого рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Позивач також не позбавлений тягаря доказування, але у випадках, коли оспорюється правомірність рішення відповідача, саме відповідач повинен довести мотиви та підстави прийнятого ним рішення.

Суд констатує, що на підтвердження правомірності та обґрунтованості прийняття оскарженої постанови, матеріали справи не містять доказів, які б доводили вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Відповідач не надавав жодних пояснень щодо пред`явленого позову, а також жодних фотографій, відеозаписів чи будь-яких інших доказів, що могли б підтверджувати вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, а відтак вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржене рішення слід скасувати з прийняттям нового.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Згідно частини четвертої цієї ж статті зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За приписами ч. 6 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом становлено, що за подання позовної заяви позивач сплатив 908 грн. судового збору (квитанція №70 від 20 травня 2021 року), а апеляційної скарги 1362 грн. (квитанція №9 від 28 червня 2021 року). Загальна сума сплаченого збору становить 2270 грн.

Згідно Закону України «Про судовий збір» у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму, тобто 454 грн. В той же час ставка судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позову, а відтак за подання апеляційної скарги позивач мав сплатити 681 грн.

Загальна сума судового збору, що мала бути сплачена позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги становить 1135 грн, і така підлягає стягненню з відповідача згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Решти сплачених коштів, а саме 1135 грн. (2270-1135= 1135 різниця між сумою фактично сплаченими коштами та тими, що підлягали сплаті згідно норм закону), підлягає поверненню позивачу на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Щодо доводів у позовній заяві про приблизні витрати позивача пов`язані з розглядом справи, то суду апеляційної інстанції зазначає, що такі задоволенню не підлягають в силу їх недоведеності.

Керуючись ст. ст.139, 242, 245 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року у справі №462/3530/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №121140 від 18 травня 2021 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції України (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19, код ЄДРПОУ - 38003294) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень.

Повернути ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча тридцять п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний