Справа № 200/6693/21
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р. Справа№200/6693/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про визнання зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про зобов`язання переглянути розмір щомісячних страхових виплат, виходячи з його заробітку, визначеного у довідці про доходи № 5-71/554 від 17.03.2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

В установлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, шляхом надання уточненої позовних вимог, а саме про зобов`язання переглянути з 11 лютого 2014 року розмір щомісячних страхових виплат, виходячи з його заробітку, визначеного у довідці про доходи № 5-71/554 від 17.03.2021 року.

Відповідно до розпорядження від 15 червня 2021 року № 160 про повторний автоматичний розподіл справ визначено нового головуючого суддю по справі Троянову О.В .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 2013 року отримав виробничу травму, наслідком якої стала стійка втрата працездатності, в розмірі 40% і встановлення третьої групи інвалідності. Зазначив, що 17.02.2014 року йому було призначено одноразову грошову допомогу та щомісячні страхові виплати, які розраховуються з розміру заробітної плати за місцем роботи потерпілого, та дізнався, що у розрахунок його середньомісячної заробітної плати перед настанням страхового випадку не увійшов заробіток за лютий 2013 року, оскільки в довідці зазначений місяць позначено прочерком, що призвело до невірного визначення розміру належних йому страхових виплат. Зазначив, що звернувся до відповідача із оновленою довідкою для перегляду призначених страхових виплат, проте відповідач відмовив у здійсненні перерахунку. Дії щодо відмови у перегляді розміру страхових виплат вважає протиправними, просив задовольнити позов.

У строк, встановлений судом, через відділ документообігу та архівної роботи суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що ВП Шахта «Північна» надано до Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області довідку про середню заробітну плату, згідно якої були призначені одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати. Крім того, зазначив, що в управління відсутні підставі для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати, та згідно наданої позивачем довідки, яка не відповідає вимогам п. 4 Порядку 1266, управління не може зробити розрахунок середньоденної заробітної плати.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11 жовтня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_3 ). (а.с. 4)

Відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області () є юридичною особою, має самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №088027 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати працездатності з 06.02.2020 року безстроково. (а.с. 9-10)

Постановою відділення ВД ФССНВ у м. Дзержинську Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №0515/7847/7847/20 від 17 лютого 2014 року призначено ОСОБА_1 одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 78 682,80 грн. (а.с. 11)

Постановою відділення ВД ФССНВ у м. Дзержинську Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №0515/7847/7847/21 від 17 лютого 2014 року призначено ОСОБА_1 щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 4305,31 грн. (а.с. 12)

Відповідно до довідки про середню заробітну плату, виданої ВП шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» від 14.02.2014 року №01/464, зазначено заробітну плату за період з березня 2013 по липень 2013 року включно. У графі про заробітну плату за лютий 2013 року проставлено прочерк, проте зазначено кількість календарних днів - 28.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 березня 2021 року у справі №225/289/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля», третя особа - Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Державне підприємство «Торецьквугілля» видати ОСОБА_1 довідку про його середній заробіток за період роботи з лютого 2013 року по липень 2013 року включно з вказаним розміром його заробітку за лютий місяць 2013 року, з якого сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і який відображено в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (а.с. 13-14)

На виконання зазначеного судового рішення Державним підприємством «Торецьквугілля» видано довідку від 17.03.2021 року №5-71/554, в якій зазначено нараховану заробітну плату за період з лютого 2013 по липень 2013 року включно. (а.с. 15)

На звернення позивача із заявою від 22.03.2021 року про перерахунок страхових виплат відповідач надав відповідь листом від 29.03.2021 року №37.01-03/ч-4/3, відповідно до якої перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності та зміни складу сім`ї потерпілого. Зазначено, що Торецьке міське відділення не має законних підстав для проведення перерахунку щомісячної страхової виплати по наданим ОСОБА_1 документам. (а.с. 16)

Отже, спірним питанням є правомірність не проведення перерахунку страхових виплат позивачу на підставі довідки Державного підприємства «Торецьквугілля» про заробітну плату від 17.03.2021 року №5-71/554.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1105-XIV види соціального страхування: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхування від нещасного випадку); медичне.

Загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно до статті 3 Закону № 1105-XIV соціальне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Статтею 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до ст.9 зазначеного закону, передбачено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 35 Закону № 1105-XIV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з приписами статті 37 Закону № 1105-XIV перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 вказаної статті визначено, що під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Згідно пункту 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439) (далі - Постанова № 1266) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата Позивача, є 12 місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно пункту 31 Постанови № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У випадку, якщо на дату призначення страхових виплат відсутні дані про сплату єдиного внеску за деякі місяці розрахункового періоду розрахунок середньої заробітної плати проводиться без урахування цієї заробітної плати. Після сплати єдиного соціального внеску середня заробітна плата підлягає перерахуванню.

Судом встановлено, що у період з лютого 2013 по липень 2013 року включно роботодавцем позивачу нараховано та виплачено заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою форми ОК-7.

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахування розміру страхових виплат, оскільки відповідно до ст. 37 Закону України 1105-XIV відсутні правові підстави.

Водночас, суд враховує те, що рішенням Дзержинського міського суду від 17 березня 2021 року у справі №225/289/21 встановлено, що відомості у довідці від 10.11.2020 року №01/251, яка видана Державним підприємством «Торецьквугілля», про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за лютий 2013року, не відповідають індивідуальним відомостям про застраховану особу ОСОБА_1 , які відображені в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-7) щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, внаслідок дій ДП «Торецьквугілля» щодо зазначення відомостей про заробітну плату позивача за лютий 2013 року, позивачу було розраховано розмір щомісячної страхової виплати без врахуванням відомостей за цей місяць.

Суд не приймає доводи відповідача про неможливість зробити розрахунок зв`язку з тим, що довідка 5-71/554 від 17.03.2021 року про заробітну плату не відповідає вимогам п. 4 Порядку №1266, оскільки у страховій справі позивача наявна довідка про середню заробітну плату від 14.02.2014 року №01/464, у якій зазначено кільки календарних днів за лютий 2013 року - 28, з огляду на те, що позивач не повинен нести відповідальність та бути обмеженим у своїх правах внаслідок неправильних дій з боку роботодавця.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд звернув увагу, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

Так, перший пункт передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, задовольнивши позовні вимоги, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахування сум щомісячних страхових виплат позивачу за заявою від 22.03.2021 року; зобов`язання відповідача здійснити перерахування сум страхових виплат позивачу з 11 лютого 2014 року, врахувавши відомості про заробітну плату, визначену у довідці про доходи №5-71/554 від 17.03.2021 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про визнання зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо нездійснення перерахування сум щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за заявою від 22.03.2021 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) в особі Торецького міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області здійснити перерахування сум страхових виплат ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), з 11.02.2014 року, врахувавши відомості про заробітну плату, визначену у довідці про доходи №5-71/554 від 17.03.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято, складено в повному обсязі та підписано в нарадчій кімнаті 11 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова