Справа № 161/9493/21
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9493/21
Провадження № 2-а/161/232/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Самсонюк Ю.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - Літвака О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу № 1 роти батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Вілівчука Тараса Дмитровича, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 15.05.2020 він був зупинений нарядом патрульної поліції разом зі своєю знайомою під час руху його на автомобілі марки Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_1 , в місті Луцьку в районі кільця, що на вул. Володимирській близько 22 год.00 хв. Причину зупинки патрульний пояснив тим, що водієм автомобіля при маневрі на кільці невчасно включено покажчик повороту. Проте, згідно пояснень позивача, патрульний Вілівчук Т.Д. побачивши його, ОСОБА_1 , на пасажирському сидінні почав стверджувати, що кілька хвилин перед маневром за кермом перебував саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 так як даний автомобіль зареєстрований за позивачем. Вважає, що такого висновку патрульний дійшов через те, що близько року тому ним були подані документи в суд і в результаті в позивача було вилучено посвідчення водія з забороною керувати автомобілем протягом року. Через годину, за словами позивача, патрульний показав документ, де зазначив, що автомобілем керував саме позивач та виписав штраф на суму 20400 грн. Постанову позивач підписувати відмовився, оскільки вважав, що таким своїм підписом він засвідчить свою згоду з інкримінованими йому правопорушеннями.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, як вказує позивач, здійснювався в службовому автомобілі відповідача, без відома та участі учасників справи, що не дало можливості позивачу скористатися юридичною допомогою, не допитано свідків, розгляд справи здійснювався у відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із вищевикладеним, вважає, що присуджений йому до стягнення штраф є безпідставним, доказово недоведений та нормативно необгрунтований, а тому просить визнати протиправним та скасувати адміністративне стягнення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2021 у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін.

09.06.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Наголосив на тому, що з відеозапису з відеореєстратора Ксіаомі зі службового автомобіля УПП у Волинської області ДПП від 25.04.2021 встановлено, що водій і пасажир, що знаходились на передньому сидінні помінялись місцями з метою ввести в оману працівників поліції. Поліцейський Вілівчук Т.Д. особисто побачив вказаний факт, підійшовши до правих передніх дверей транспортного засобу і відразу повідомив ОСОБА_1 про вчинене правопорушення та зафіксований факт, що водій і пасажир помінялись.

Окрім того, представник відповідача наголосив на тому, що патрульним поліцейським розглянуто справу повно та всебічно даючи оцінку всім обставинам, законно виніс постанову із дотриманням визначеної законом процедури, що підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора. Також представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, адже будучи позбавленим права керувати транспортним засобом допустив керування транспортним засобом протягом року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та скасувати постанову від 16.05.2021 відносно нього, а справу закрити.

Представник відповідача Літвак О.І. проти задоволення позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що у той день її зупинили поліцейські за те, що вона порушила ПДР, а саме запізно увімкнула поворот при з`їзді з кругового перехрестя, однак поліцейські визнали винуватим ОСОБА_1 , який насправді був пасажиром. Наголосила на тому, що вона сиділа за кермом, а він праворуч на пасажирському сидінні, ззаду також сиділи пасажири. Пересадку з ОСОБА_1 не здійснювали. Після зупинки транспортного засобу поліцейським, вона ще довгий час сиділа за кермом автомобіля, а потім вийшла для того щоб заповнити документи.

Дослідивши в судовому засіданні письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідка, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.05.2021 заступником командира взводу №1 роти батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Вілівчуком Т.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №662001, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч.4 ст.126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 15.05.2021 об 21 год. 22 хв., в м. Луцьку на перехресті вулиць Львівської та Червоного Хреста, керуючи транспортним засобом MERCEDES-Benz 350TD, д.н.з. НОМЕР_1 , завчасно не подав до початку маневру правий світловий покажчик повороту та керував без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Луцьким міськрайонним судом від 02.09.2020 терміном на 1 рік, чим порушив п.п.2.1 «а», 9.4 ПДР України (а.с. 32).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Окрім того, ч. 4 ст.126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч.4 ст.126 КУпАП стороною відповідача було надано відеозаписи із технічного приладу Ксіаомі із службового автомобіля патрульних поліцейських та з потративного відеореєстратора поліцейського Вілівчука Т.Д.

З дослідженого судом відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля Ксіаомі VIDEO_2021_0515_221119_1, вбачається що автомобіль марки MERCEDES-Benz 350TD, д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений екіпажем патрульної поліції о 22 год. 12 хв. 15.05.2021. В салоні автомобіля видніється якийсь рух, але встановити переміщення пасажира за кермо автомобіля не виявляється можливим. На задньому сидінні автомобіля також знаходяться пасажири. (а.с.28).

На відеозаписах з портативних нагрудних камер патрульних поліцейських ZM0329 та DM4226 №, №, №0, № зафіксовано лише порядок встановлення обставин справи, сама фіксація розпочата о 22 год. 25 хв. На даних відеозаписах не зафіксовано особу, яка керувала автомобілем (а.с.28)

Відеозаписом №013000846 зафіксовано як ОСОБА_3 зачитує власні письмові пояснення, в яких стверджує, що саме вона керувала транспортним засобом до моменту зупинки, а власник транспортного запису - ОСОБА_1 сидів на передньому пасажирському сидінні. В подальшому поліцейський зачитує постанову ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності, та вказує, що ним враховано пояснення ОСОБА_1 про заперечення ним факту керування транспортним засобом. ОСОБА_1 від отримання постанови відмовився (а.с.29).

Відеозаписами №, №, №, № також зафіксовано лише порядок складання адміністративних матеріалів (а.с.29).

Інших доказів стороною відповідача суду не надано, так само як і не надано особистих письмових пояснень ОСОБА_3 , які остання зачитувала у присутності патрульних поліцейських та пояснень інших свідків - осіб, які перебували на задніх пасажирських сидіннях автомобіля.

Таким чином, стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження того, що в момент фіксації правопорушень саме позивач ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом.

Будь-які інші докази, які б свідчили про наявність в діях позивача складу інкримінованого адміністративного правопорушення стороною відповідача суду надано не було.

Одночасно з цим, згідно пояснень свідка ОСОБА_3 наданих в судовому засіданні, ОСОБА_1 до та у момент зупинки транспортного засобу був пасажиром та сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля, що спростовує твердження представника відповідача про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та порушення саме ним ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме позивачем порушення правил дорожнього руху, та не доведено що саме він є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 19.02.2020 року в справі № 204/8036/16-а.

Наведене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч.4 ст.126 КУпАП.

Вищевказані обставини, у свою чергу, в повній мірі спростовують доводи, які викладені стороною відповідача у відзиві на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову заступника командира взводу № 1 роти батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Вілівчука Тараса Дмитровича серії ДПО18 № 662001 від 16.05.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122, ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.08.2021.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк