Справа № 240/5473/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/5473/21
категорія 111030600
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Житомирській області, Державної податкової служби України в якому просить:
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , податкову накладну від 16.11.2020 №162.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
До суду 01.06.2021 надійшла заява Головного управління ДПС у Житомирській області про заміну сторони на правонаступника, а саме: Головне управління ДПС у Житомирській області на Головне управління ДПС, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44096781).
Відзив Державної податкової служби України на позовну заяву надійшов до суду 01.06.2021.Заперечуючи позовні вимоги в частині, що стосуються саме ДПС України, відповідач у відзиві вказує, що згідно пункту 20 Порядку №1246, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Виходячи зі змісту вказаної норми, контролюючий орган зобов`язаний провести повторну перевірку всіх документів, визначених пунктом 12 цього Порядку, в разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили. Виходячи з наведених вище норм, ДПС зазначає, що в даному випадку зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначену податкову накладну є передчасним, в той час як належним способом захисту порушеного права є зобов`язання ДПС України повторно розглянути питання щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, з урахуванням висновків суду у рішенні. Просить відмовити у задоволенні позову.
Додаткові пояснення Головного управління ДПС у Житомирській області надійшли до суду 01.06.2021. У додатковий поясненнях відповідач вказує, що предметом позову в даній справі не охоплено інші дії відповідачів щодо перевірки дотримання позивачем всіх умов для реєстрації податкової накладної, а тому суд не повинен досліджувати правомірність та достатність такої перевірки для реєстрації податкової накладної. Виходячи зі змісту п. 2 Порядку №1246, зазначає, що контролюючий орган зобов`язаний провести повторну перевірку всіх документів, зазначених у п. 12 Порядку, в разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію податкової накладної, яке набрало законної сили. Вказує, що зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну є передчасним, а способом захисту порушеного права є зобов`язання ДПС України повторно розглянути питання щодо реєстрації в ЄРПН податкову накладну, з урахуванням висновків суду.
Відповідь на відзив надійшла до суду 09.06.2021. Заперечуючи викладені у відзиві аргументи відповідачів, позивач вказує, що вона не була запрошена на засідання комісії ГУ ДПС у Житомирській області де було прийняте оскаржуване рішення, однак подала до суду всі документи, що підтверджують реальність господарської операції, в межах якої було сформовано податкову накладну №162 від 16.11.2020. Окрім того, звертає увагу на ту обставину, що у оскаржуваному рішенні не зазначено, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №162 від 16.11.2020, тобто не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжує його неоднозначне трактування, що у свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача.
Відділом документального забезпечення суду 14.07.2021 зареєстровано додаткові пояснення Головного управління ДПС в Житомирській області, як відокремленого підрозділу, до яких відповідач додає копії документів, що були подані позивачем на розгляд Комісії Головного управління ДПС у Житомирській області до податкової накладної №162 від 16.11.2020.
До суду 15.07.2021 представником ГУ ДПС у Житомирській області, як відокремленого підрозділу подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представник позивача подав до суду заяву у якій вказує про те, що не заперечує щодо переходу 15.07.2021 з підготовчого провадження до розгляду справи по суті у цей же день.
Як вбачається з протоколу судового засідання від 15.07.2021, суд протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, після чого, заслухавши пояснення представників сторін, суд, за згодою учасників судового процесу, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 193 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована 01.08.2019 як фізична особа-підприємець. Основний вид діяльності за кодом КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 02.11.2020 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна хімічна група» (Замовник) було укладено договір перевезення №02112020/1 за умовами якого замовник доручає здійснювати перевезення зерна сільськогосподарських культур (вантаж), а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення вантажу автомобільним транспортом на території України на умовах цього договору та згідно чинного законодавства України.
Відповідно до п. 6 Договору №02112020/1, сума договору визначається виходячи з вартості послуг, яка вказана в п. 6.1 Договору, фактичної ваги вантажу, відстані перевезення, що підтверджується відповідним Актом прийому передачі наданих послуг. Замовник підтверджує фактично надані послуги товарно-транспортними накладними. Розрахунки за здійснене належним чином перевезення між Перевізником і Замовником проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок Перевізника на підставі даного Договору та акту приймання- передачі виконаних робі, наступним чином: поточні оплати здійснюються за кожні 14 днів проведених перевезень, в розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від вартості відповідних перевезень; остаточний розрахунок з Перевізником проводиться протягом 10 банківських днів після завершення загального обсягу робіт та підписання Сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.
Позивачем надано до суду копію Акту здачі приймання (надання послуг) №322 від 16.11.2020 в якому міститься інформація про наступне: найменування послуг транспортні послуги по перевезенню кукурудзи з 12.11.2020 по 16.11.2020 за маршрутом згідно ТТН; кількість 2215,7, одиниця виміру ткм; ціна без ПДВ 258,420285, сума без ПДВ 572581,83, сума ПДВ 114516,37; Всього з ПДВ 687098,20 (т. 1 а.с. 75).
Рахунок-фактура №322 за транспортні послуги по перевезенню кукурудзи з 12.11.2020 по 16.11.2020 за маршрутом згідно ТТН датований 16 листопада 2020 року.
У зв`язку із здійсненням вказаних вантажних транспортних перевезень, ФОП ОСОБА_1 склала податкову накладну №162 від 16.11.2020 та надіслала її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В матеріалах адміністративної справи містяться пояснення ФОП ОСОБА_1 у яких зазначено: ФОП Острогляд дійсно надавала послуги по перевезенню кукурудзи, підтвердженням є автомобільний вантажний транспорт (перелік подано в формі 20-ОПП), товарно-транспортні накладні та акти здачі приймання робіт. Послуги по перевезенню не можуть придбаватись, тому вхідний і вихідний КВЕД 49.41.
Надання зазначених пояснень та копій документів щодо податкової накладної №162 від 16.11.2020 підтверджується повідомленням №2 від 02.02.2021.
За змістом вказаного рішення підставою для відмови в реєстрації податкової накладної зазначено "ненадання платником податку копій документів: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).
Згідно Витягу з протоколу комісії ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН від 03 лютого 2021 року №20/06-30-18 вказано, що причиною відмови у реєстрації ПН №162 від 16.11.2020 є: платником подано копії ТТН в нечитабельному вигляді, що не дає змогу ідентифікувати транспортні засоби, якими надано послуги перевезення (т.1 а.с. 142 - 143).
Рішенням за результатами скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.02.2021 №2371088/, яке прийнято комісією Державної податкової служби України з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних залишено без змін.

Позивач, звертаючись до суду вважає рішення комісії ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН протиправним, а свої права та інтереси порушеними.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються правовими нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI; Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246; Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165, Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520.

Податкова накладна це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації (пункт 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246)).

Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації (пункт 2 Порядку №1246).

Пунктом 201.1. статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7. ст. 201 ПК України) .

Відповідно до вимог пункту 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 12 Порядку №1246 визначено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (п. 14 Порядку №1246).

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п. 17 Порядку №1246).

Згідно з пунктом 201.16. статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в реєстрі визначені в Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі - Порядок №1165).

Пунктом 3 Порядку №1165 визначені ознаки податкових накладних/розрахунків коригування, яким вони повинні відповідати для безумовної їх реєстрації.

Згідно з вимогами пункту 4 Порядку №1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/ розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Водночас, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3) (пункт 5 Порядку №1165).

Відповідно до пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Таким чином, відповідність відображеної в податковій накладній операцій хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції є підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації в ЄРПН податкової накладної ФОП ОСОБА_1 №162 від 16.11.2020 стала відповідність зазначеної в ній операцій пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Критерії ризиковості здійснення операцій визначені в додатку 3 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165.

Згідно з пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, критерієм ризиковості здійснення операцій є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що зупинення реєстрації податкової накладної за підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій може бути здійснене контролюючим органом лише у разі одночасної наявності трьох умов:

1) відсутність товару, зазначеного в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у таблиці даних платника податку на додану вартість як товару, що постачається на постійній основі;

2) обсяг постачання товару, зазначений у податковій накладній, яку подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину його залишку;

3) переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Судом досліджено копію квитанції від 15.12.2020 про зупинення реєстрації податкової накладної від 16.11.2020 №162, в якій контролюючий орган зазначив лише дві з трьох умов, необхідних для зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, а саме:

- Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються);

- обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що подача до контролюючого органу таблиці даних платника податку на додану вартість, відповідно до пунктів 12-16 Порядку №1165, є правом, а не обов`язком платника податку.

Отже, зупинення реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020 було здійснено контролюючим органом за відсутності фактичних та обґрунтованих підстав для такого зупинення, а саме за відсутності трьох обов`язкових умов, необхідних для висновку про відповідність відображеної в цій накладній операцій пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, визначених в Порядком № 1165.

Відповідно до приписів пункту 11 Порядку №1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік обов`язкової інформації, яка має бути зазначена в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою.

Верховний Суд у постанові від 18 червня 2020 року у справа №824/245/19, виклав правову позицію, вказавши, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на підпункт Критеріїв оцінки призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі - Порядок №520), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Суд зазначає, що вжите у вказаній правовій нормі речове словосполучення "може включати" вказує, що у кожному окремому випадку перелік таких документів є індивідуальним та різним.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має зажадати від платника документи на спростування наявних у нього сумнівів, пов`язаних зі здійсненням платником податків господарської операції, відображеної в податковій накладній, вказавши в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях та які документи надати.

У квитанції від 15.12.2020 міститься пропозиція надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Верховний Суд у постанові від 03 червня 2021 року у справі №2040/7098/18 зазначає, що можливість надання платником податків необхідних документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Отже, контролюючий орган у квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних не вказав, які саме документи слід надати позивачу та чого мають стосуватися його пояснення, для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою. У квитанції використано загальне формулювання щодо пропозиції надання документів, що є необхідними для реєстрації поданої податкової накладної. Дане формулювання, порушує принцип чіткої визначеності рішення суб`єкта владних повноважень, та не містить достатньої інформації для виправлення недоліків, що призвели до зупинення реєстрації податкових накладних.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зупинення контролюючим органом реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020 за відсутності трьох обов`язкових умов, необхідних для висновку про відповідність відображеної в цій накладній господарської операцій пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, та щодо невідповідності сформованої квитанції від 15.12.2020 про зупинення реєстрації податкової накладної вимогам, визначеним в пункті 11 Порядку №1165, свідчать на користь висновку, що зупинення реєстрації спірної податкової накладної №162 від 16.11.2020 здійснене відповідачем з порушенням норм Порядку №1165.

Окрім того, невідповідність квитанції від 15.12.2020 наведеним вище вимогам чіткості та зрозумілості, - породжує неоднозначне трактування її змісту, що в свою чергу впливає на не можливість реалізації свого права або обов`язку платником податків щодо виконання юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 02.02.2021 надіслала контролюючому органу в електронному вигляді повідомлення про надання пояснень та документів для підтвердження реальності здійснення операцій, вказаних у податковій накладній №162 від 16.11.2020, до якого долучила 8 додатків.

Представником Головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремленого підрозділу, надано на вимогу суду копії документів, доданих платником податків до повідомлення від 02.02.2021. Перелік поданих документів відображено у службовій записці №2373/06-30-18-02-08 від 25.06.2021.

Судом досліджено перелік вказаних у службовій записці документів та встановлено наступне.

Позивачем до податкового органу на підтвердження інформації, відображеної у податковій накладній №162 від 16.11.2020 надано:

- договір перевезення №02112020/1 від 02.10.2020, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна хімічна група» (Замовник) за умовами якого замовник доручає здійснювати перевезення зерна сільськогосподарських культур (вантаж), а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення вантажу автомобільним транспортом на території України на умовах цього договору та згідно чинного законодавства України.

Отже, підтверджено інформацію про наявність договірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна хімічна група» по перевезенню зерна сільськогосподарських культур;

- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів: спеціалізованого сідлового тягача ( сім одиниць), власником яких є ОСОБА_1 .

Отже, підтверджено інформацію про наявність у платника податків власних транспортних засобів, що можуть бути використані при наданні послуг з перевезення зерна сільськогосподарських культур;

- платіжні доручення (№1806 від 12.11.2020, №201 від 29.12.2020, №170 від 28.12.2020, №146 від 23.12.2020, №74 від 11.12.2020, №278 від 14.01.2021 (т. 1 а.с. 77-83) у яких відображено інформацію про оплату за послуги перевезення сільськогосподарської продукції згідно договору №02112020/1 від 02.11.2020;

- видаткові накладні (№2924 від 30.10.2020, №556 від 02.11.2020, №567 від 05.11.2020, №588 від 16.11.2020, №69184 від 16.11.2020, №74532 від 27.11.2020 (т. 1 а.с. 83-90) у яких відображено інформацію про придбання витратних матеріалів, зокрема і дизельного пального, для транспортних засобів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи та надані з поясненнями до податкового органу первинні документи підтверджують інформацію про господарську операцію, зазначену в податковій накладній №162 від 16.11.2020, та є достатніми для її реєстрації в ЄРПН.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню від 03.02.2021 №2371088/ про відмову у реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020, суд зазначає, що форма рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, затверджена додатком до Порядку №520, та передбачає, що у всьому зазначеному в ньому типовому переліку ненаданих документів, контролюючий орган повинен визначити конкретний документи чи документи, які не були надані платником, шляхом їх підкреслювання в запропонованому переліку.

Судом досліджено копію оскаржуваного рішення від 03.02.2021 №2371088/ та встановлено, що Комісією ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН прийнято рішення про відмову в реєстрації ПН №162 від 16.11.2020 у зв`язку з ненаданням платником податків копій документів: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).

Підкреслень документів, які необхідно надати платником податків, оскаржуване рішення не містить.

Отже, оскаржуване рішення містить загальні підстави прийняття оскаржуваного рішення без зазначення конкретної інформації, які ж саме документи платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію податкової накладної №162 від 16.11.2020 в ЄРПН.

Суд зауважує, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації розрахунку коригування з урахуванням відсутності таких документів.

У Витягу з протоколу комісії ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН від 03 лютого 2021 року №20/06-30-18 вказано, що причиною відмови у реєстрації ПН №162 від 16.11.2020 є: платником подано копії ТТН в нечитабельному вигляді, що не дає змогу ідентифікувати транспортні засоби, якими надано послуги перевезення.

Однак, у графі «додаткова інформація» не вказано, що платником подано копії документів неналежної якості.

Суд відмічає, що відповідно до вимог п. 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

-та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Законодавче регулювання даного питання не охоплює підстави для винесення податковим органом рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, у випадку надання платником податків копій документів в нечитабельному вигляді. Дані підстави можуть бути використані податковим органом, як додаткові складові, при наявності основних підстав, які визначені у п.11 вказного Порядку, при прийнятті рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів та не навів обґрунтованих мотивів прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також суд звертає особливу увагу на той факт, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування фактично проводиться моніторинг операції платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результатами розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарської операції за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

За таких обставин, на переконання суду, оскаржуване рішення від 03.02.2021 №2371088/ про відмову в реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020 є формальними, оскільки об`єктивно не містять чіткого визначення підстави та мотивів його прийняття, а тому не може бути визнане законним та обґрунтованим.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати спірні податкові накладні, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

У той же час, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є іншим.

Згідно з пунктом 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних / розрахунку коригування, реєстрацію яких попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що надані позивачем документи були достатніми для реєстрації податкової накладної №162 від 16.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Обставин, які б унеможливлювали реєстрацію вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

Суд, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №162 від 16.11.2020 датою її фактичного подання.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами частини сьомої цієї статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

До суду 22.06.2021 надійшла заява представника позивача, адвоката Фещенка Романа Володимировича про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі №820/479/18 зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Представник позивача надав до суду: копію договору від 02.03.2021, опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.06.2021, рахунок - фактур :6 від 19.05.2021, квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 19.05.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

У вказаних документах міститься інформація про надані адвокатом послуги у межах даної адміністративної справи, їх обсяг та розрахунок гонорару.

За правилами частини пятої-сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення відповідача щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтовані тим, що до суду не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів, а також не надано доказів, що адвокат веде касову книгу.

Однак, такі твердження відповідача є безпідставними, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену вище, у якій зокрема казано, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордера.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Беручи до уваги вищевикладене, заява позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Отже, розмір судових витрат, понесених позивачем становить 7270,00 грн, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8,Київ 53,04053, ), - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 03.02.2021 №2371088/.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 16.11.2020 №162 датою її фактичного подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у розмірі 3635,00 гривень (три тисячі шістсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати в розмірі 3635,00 гривень (три тисячі шістсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук