Справа № 380/11686/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/11686/20 пров. № А/857/9714/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.

при секретарі судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року (суддя Сидор Н.Т., ухвалене в м.Львові) у справі № 380/11686/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2020 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення з 01.08.2020 без обмеження максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію, виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення з 01.08.2020р. без обмеження максимальним розміром.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням суду у справі № 461/1542/17 визнано його право на обчислення пенсії у розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення. Стверджує, що розмір пенсії не повинен бути меншим, ніж розмір попередньої пенсії ані в грошовому еквіваленті, ані у визначенні розміру пенсії у відсотках грошового забезпечення. Вказує, що протягом 2020 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення з 01.08.2020 без обмеження максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 пенсію, виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення з 01.08.2020 без обмеження максимальним розміром.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що виплату позивачу пенсії, призначеної з 11.06.2016 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (Закон № 2262-XII), припинено з 09.12.2019 у зв`язку з прийняттям на військову службу в Службу судової охорони. Відповідно до витягу з наказу від 29.07.2020 № 196 о/с позивача звільнено зі Служби судової охорони з 31.07.2020 у запас Збройних Сил України за власним бажанням. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області призначено позивачу пенсію за вислугу років з 01.08.2020 у розмірі 62% (за 20 років вислуги 50% + 12% - за 4 роки вислуги понад 20 років). Стверджує, що позивачу з 01.08.2020 пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог законодавства. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Протокольною ухвалою суду від 05.08.2021 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (Закон № 2262).

Пенсія призначена з 11.02.2016 у розмірі 67% грошового забезпечення по лінії Національної поліції.

01.09.2016 Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії позивача, після чого її розмір склав 62% грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю відомостей про непридатність службі в органах поліції.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19.03.2018 у справі № 461/1542/17 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням її розміру до 62% суми грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.09.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67% відповідної суми грошового забезпечення із збереженням нарахувань до основного розміру пенсії, а також інших передбачених чинним законодавством України надбавок.

На виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2016, виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення.

27.12.2019 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призупинення виплати його пенсії у зв`язку з працевлаштуванням на посаду начальника відділу координації діяльності сил оперативно-раптової дії територіального управління Служби судової охорони у Львівській області. На підставі заяви позивача йому припинено виплату пенсії з 01.01.2020.

Відповідно до витягу з наказу від 29.07.2020 № 196 о/с позивача з 31.07.2020 звільнено відповідно до Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітника Служби судової охорони у запас Збройних Сил України за підпунктом 7 (за власним бажанням) пункту 2.

Стаж служби в Службі на день звільнення у календарному обчисленні складає: 24 роки 06 місяців 14 днів, у пільговому обчислені та для призначення пенсії: 24 роки 08 місяців 16 днів.

Відтак, на підставі наданих Службою судової охорони документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу з 01.08.2020 поновлено виплату пенсії за вислугу років, виходячи з грошового забезпечення за посадою начальника відділу фізичного захисту, організації безпеки суддів та підтримки територіального управління Служби судової охорони у Львівській області. При цьому встановлено розмір пенсії 62% грошового забезпечення та застосовано до розміру пенсії обмеження максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

На звернення позивача про перерахунок йому пенсії з 01.08.2020, виходячи з розміру 67% відповідних сум грошового забезпечення та проведення її виплати без обмеження такої максимальним розміром, відповідач листом від 27.11.2020 вх. № 8281-7830/М-53/8-1300/20 повідомив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області проведено розрахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 2 Закону № 2262-ХІІ з врахуванням додаткової вислуги років, набутої за час проходження служби в Службі судової охорони. Пенсію позивачу призначено у розмірі 62% (за 20 років вислуги 50% + 12% - за 4 роки вислуги понад 20 років). Також зазначено, що для проведення перерахунку пенсії з 01.08.2020 без врахування вимог частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ підстави відсутні.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-VI), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 2 Закону №1058-VI військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Згідно з пунктом а частини 1 статті 13 Закону №1058-VI пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19.03.2018 у справі № 461/1542/17 яким встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з органів поліції на підставі ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», що є достатньою підставою для призначення спірної пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення. Вказаним рішенням визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням її розміру до 62% суми грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.09.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 67% відповідної суми грошового забезпечення із збереженням нарахувань до основного розміру пенсії, а також інших передбачених чинним законодавством України надбавок.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що при поновленні виплати позивачу пенсії за вислугу років, призупиненої у зв`язку з працевлаштуванням на посаду начальника відділу координації діяльності сил оперативно-раптової дії територіального управління Служби судової охорони у Львівській області, пенсійний орган знову застосував відсоткове значення розміру грошового забезпечення 50%, у зв`язку з чим сумарний розмір пенсії позивача обчислено, виходячи з 62% грошового забезпечення (за 20 років вислуги 50% + 12% - за 4 роки вислуги понад 20 років).

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що його дії в частині обмеження максимального розміру пенсії позивача є правомірними.

Щодо цього колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, в редакції Закону № 3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законами № 911-VIII та № 1774-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII зі змінами.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до Закону № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Колегія суддів наголошує, що протягом 2020 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17..

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що статтею 43 Закону № 2262-XII не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак, застосування такого обмеження відповідачем щодо пенсії позивача з 05 жовтня 2019 року є протиправним.

Покликання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки така стосується іншого суб`єктного складу та відмінних правовідносин, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 380/11686/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 12.08.2021