Справа № 208/2415/20
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2021-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2415/20
№ провадження 2-а/208/13/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича, третя особа Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного спеціаліста інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

У свої позовній заяві позивач посилається на те, що на підставі повідомлення серія ІД № 00118428 серії Відповідачем було винесено постанову серії РАП № 260781440 від 07.05.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 300 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що працівник інспекції з контролю за паркуванням не наділений повноваженнями здійснювати фотозйомку та/або вести відеозапис адміністративного правопорушення, а також складати постанови про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. Також земельна ділянка, на якій розташовані місця для платного паркування не відведена для розташування місць для платного паркування транспортних засобів, що підтверджує відсутність правових підстав для стягнення плати за паркування транспортних засобів за цією адресою. Станом на день винесення оскаржуваної постанови, вартість однієї години паркування транспортних засобів на території міста Дніпра не встановлено. оскаржувану постанову було складено та направлено їй з порушенням ст. 279-1 КУпАП України. В день вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові, вона не керувала транспортним засобом та взагалі не має посвідчення на право керування транспортним засобом, з огляду на, що не могла вчинити зазначене адміністративне правопорушення, до того ж відповідачем не доведено її вина.

Тому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову, складену відповідачем на підставі повідомлення серія ІД № 00118428, винесену інспектором з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісник Ігорем Івановичем стосовно неї про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в режимі фото/відео зйомки від 01.04.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Також надала письмові пояснення.

Відповідач інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісного Ігоря Івановича у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч.2, 3 ст.268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст.268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

07.05.2020 року відповідачем було винесено постанову серії РАП № 260781440, складену на підставі повідомлення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності серія та номер ІД 00118428 від 01.04.2020 року, в результаті чого на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень. Повідомлення та постанову було складено головним спеціалістом-інспектором з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісник Ігорем Івановичем.

В Постанові зазначено, що Позивачем було здійснено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 1 квітня 2020 року об 15 год. 12 х. за транспортним засобом BMW528XI р.н. НОМЕР_1 було зафіксовано користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 12 з неоплатою вартості послуг за користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хв. користування майданчиком для платного паркування, чим було порушено абз.2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342.

Оскаржувана постанова була складена без участі особи, що притягається до відповідальності.

Винною у зазначеному адміністративному правопорушення визнано ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієїстатті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу

Згідно ст. 14 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення з додатками, проте в матеріалах справи відсутні докази, що транспортний засіб марки BMWр.н. НОМЕР_1 належить на праві власності Позивачу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основіяких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас,Відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, складання повідомлення про притягнення до відповідальності, не було встановлено суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів.

Одним з основних прав і свобод людини, встановленою Конституцією є презумпція невинуватості, закріплена в статті 62 Конституції України. Відповідно до вказаної статті, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Дослідивши матеріали справи судом також було встановлено, що Позивачка не має водійських прав, вина Позивачки у вчиненому адміністративному правопорушенні належними та допустимими доказами не доведена, та, відповідно, згідно основного принципу, передбаченого Конституцією України, не може бути притягнена до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП України.

Також, Відповідачем було порушено норми ст. 279-1 КУпАП України в частині надіслання в межах строків, встановлених законом постанови про накладення адміністративного стягнення Позивачу. Доказів відправки та отримання Позивачем оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Згідно ст. 279-1 КУпАП України, у разі порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомк, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування встановлює відповідальну особу. Постанова про накладення адміністративного стягнення висилається відповідальній особі протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи.

Відповідно до ст.19 КонституціїУкраїни органидержавноївлади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи прийняті рішення суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження що до змісту протоколу, які додаються до протоколу.

Згідно до ч.3 ст. 122 КУпАП України встановлює заборону зупинки транспортного засобу на пішохідних переходах та ближче ніж 10 метрів з обох боків, окрім випадків надання переваги у русі.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази паркування транспортного засобу марки BMW НОМЕР_1 ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає притягнення особи до відповідальності за порушення правил зупинки та паркування транспортного засобу, що створило перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Відповідачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху транспортного засобу марки BMW НОМЕР_1 , який було припарковано 17.06.2020 року за адресою: м.Дніпро,вул..Сімферопольська,23.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова серії РАП № 260781440 від 07.05.2020, складена на підставі повідомлення серії ІД №00118428 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 152-1 КУпАП підлягає скасування, так як відповідачем не надав доказів стосовно вини позивача та правомірності свого рішення.

У постанові від 26 червня 2018 року у справі № 809/1231/16 Верховний Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 244-246,260,286 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича третя особа Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серія ІД № 00118428 винесену інспектором з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісником Ігорем Івановичем, адреса: м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 75 стосовно ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в режимі фото/відео зйомки від 01.04.2020 року.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.