Справа № 643/4022/21
Суддя: Власенко М. В.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/4022/21
Провадження № 2-а/643/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Насирової М. М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Ямшинського Олега Олександровича, управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Ямшинського Олега Олександровича, в якому просить:

- скасувати постанову інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області серії ДП18 № 565349 від 19 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 січня 2021 року інспектором поліції Чулієва Р. Х. притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за ч. 8 ст. 121 КУпАП за те, що позивач керував транспортним засобом Honda-CRV, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований в Республіці Болгарія. Зазначений автомобіль належить дружині позивача ОСОБА_2 та був придбаний за спільні сімейні кошти у м. Софія Республіки Болгарія і був ввезений на митну територію України 02 червня 2020 року з постановкою на митний облік терміном на один рік. Термін митного обліку не порушено. Згідно Сімейного та Цивільного кодексів України вказаний автомобіль є спільною власністю подружжя, що свідчить про наявність права користування цим автомобілем кожним із подружжя. Також позивачем зазначено, що у спірній постанові невірно зазначено його прізвище.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано сторонам строки для подання заяв по суті справи.

14 квітня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від представника управління патрульної поліції в Харківській області ДПП надійшла заява про заміну неналежного відповідача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року залучено до участі у справі співвідповідача - управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

11 травня 2021 до Московського районного суду м. Харкова від представника УПП в Харківській області ДПП Назаренко-Хамаєвої О. В. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому співвідповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтований тим, що 19 січня 2021 року по проспекту Ювілейному, 51 у м. Харкові сержантом поліції Ямшицьким О. О. було зупинено транспортний засіб Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача та встановлено, що останній порушив обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме - керування автомобілем особою, яка не ввозила його на території України. Зазначений транспортний засіб було ввезено на території України 02 червня 2020 року іншим водієм - ОСОБА_2 , в свою чергу позивач не поміщував транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. На підставі зазначеного, сержантом поліції Ямшицьким О. О. було винесено у відношенні позивача постанову про накладення адміністративного стягнення. Відтак, з посиланням на положення Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Митного кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, правові висновки Верховного Суду, представник співвідповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві та просив його задовольнити. Також зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадовою особою йому не роз`яснювались його права, передбачені ст. 268, 269 КУпАП, зокрема і право на правову допомогу, а у спірній постанові, де є відмітка про роз`яснення прав, стоїть не його підпис, а підпис його дружини.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив таке.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ДП18 № 565349 від 19 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі слідує, що позивач керував автомобілем Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , щодо якого встановлені обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме - керування автомобілем особою, яка не ввозила його на території України, оскільки зазначений транспортний засіб було ввезено на території України 02 червня 2020 року іншим водієм - ОСОБА_2 , чим порушено вимоги ст. 380 МК України та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух2 визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Разом з цим, ст. 31 цього ж Закону визначає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Статтею 380 Митного кодексу України, визначено особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України .

Тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 8 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відтак, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З інформації, яка міститься у витязі з ІТС ІПНП у вкладці «Митниця» (авто) слідує, що транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , ввезений 02 червня 2020 року громадянкою ОСОБА_2, з видом: тимчасове ввезення до 1 року (а. с. 46).

Зазначене підтверджує встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

В межах розгляду цієї справи як позивач, так і представник відповідача вказали, що 19 січня 2021 року причиною зупинки працівниками поліції транспортного засобу Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача - перевірка його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

Вказане також підтверджується оглянутим у судовому засіданні диском з відеозаписом з місця події, який долечено представником відрлвідача.

Крім цього, допитана у судовому засіданні, як свідок, ОСОБА_2 пояснила, що дійсно вона перебуває у шлюбі з позивачем та є власником транспортного засобу Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вона 02 червня 2020 року ввезла на територію України та у той день, 19 січня 2021 року саме її чоловік ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Відтак, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Разом з цим, щодо доводів позивача про порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07 листопада 2015 року № 1395, встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року, дійшов висновку, що закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин, а не тільки з кримінальних. Право на захист, зокрема, може бути реалізоване фізичною особою у цивільному, арбітражному, адміністративному і кримінальному судочинстві.

З інформації, яка міститься на дисках з відеозаписами з місця події, які було надано представником відповідача, встановлено, що екіпажем патрульної поліції 19 січня 2021 року було зупинено транспортний засіб Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та інспектором патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ямшицьким О. О. повідомлено водія про причину зупинки та після перевірки документів повідомлено, що відносно позивача буде винесена постанова про адміністративне правопорушення. Разом з цим, на відеозаписах відсутні відомості про роз`яснення прав ОСОБА_1 , у тому числі на правову допомогу. Натомість відеозаписи не супроводжуються звуком, оскільки працівник поліції неодноразово то вмикав, то вимикав звук на бодікамері. На тих позначках часу, де наявний звук, поліцейські та позивач просто спілкувалися на різні теми, проте жоден працівник поліції не роз`яснив прав та обов`язків позивачу. Крім цього, з досліджених відеозаписів слідує, що позивач не підписував спірну постанову, а її підписала його дружина, з дозволу поліцейського.

Суд зазначає, що право особи на захист та правову допомогу - одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина, закріплених ст. 59, ч. 2 ст. 63, п. 5 ч. 3 ст. 129 Конституції України та міжнародними актами, які становлять національне законодавство, щодо прав людини і основоположних свобод (ст. 11 Загальної декларації прав людини; ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), і не може бути обмежено з огляду на освіту, посаду, соціальний статус особи, яка заявляє про бажання скористатись правовою допомогою адвоката.

Відтак, суд доходить висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не вжито жодних дій щодо роз`яснення прав позивачу, у тому числі щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а лише запропоновано на наступний день поскаржитись керівництву поліції.

Таке істотне порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, є підставою для скасування постанови, незалежно від наявності чи відсутності вини позивача.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 640/16220/16-а.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 3, 77, 94, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Ямшинського Олега Олександровича, управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 565349 від 19 січня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

1. Інспектор роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Ямшинський Олег Олександрович, 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

2. Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції, 61033, м. Харків, вул. Шевченка, 315-а.

Повний текст рішення суду складено, підписано та проголошено 11 серпня 2021 року.

Суддя М. В. Власенко