Справа № 380/8024/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8024/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 17.11.2018 пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення з іншими видами підвищення пенсії, без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача в подальшому виплачувати пенсію позивачу в розмірі, встановленому після перерахунку у розмірі 70% грошового забезпечення з іншими видами підвищення пенсії, без обмеження максимальним розміром.

Ухвалою від 24.05.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно застосував до призначеної позивачу 17.11.2018 пенсії обмеження максимальним розміром, передбачене статею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 визнав неконституційним встановлення обмеження максимального розміру пенсії. Повторне запровадження такого обмеження у тексті статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та подальше застосування його до пенсії позивача є протиправним.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що норма статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є чинною, а тому відповідач правомірно застосував, передбачені нею обмеження, до призначеної позивачу пенсії.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу призначена пенсія відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

09.04.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії.

Листом від 07.05.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у здійсненні такого перерахунку позивачу відмовило. Вказана відмова мотивована тим, що до призначеної йому пенсії застосоване обмеження максимальним розміром, передбачене статею 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту , податковій міліції чи державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон країни №2262).

Формування грошового забезпечення, з якого проводяться призначення (перерахунок) пенсій призначених відповідно до Закону України №2262, не входить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Суд встановив, що з 17.11.2018 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України №2262 в розмірі 70% грошового забезпечення.

Всього призначено - 21955, 34 грн. з 17.11.2018 загальний розмір пенсії становив 14350,00 грн. Призначена пенсії позивачем не оскаржувалась.

З 01.01.2018 відповідно до статті 43 Закону України №2262 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України № 2262 зі змінами, а саме:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до частини другої статі 152 Конституції України закони, інші акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення конституційним судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний суд України ствердив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статі 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43 Закону України №2262 суперечать статті 17 Конституції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-УІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017, внесені зміни у частину сьому статі 43 Закону України №2262 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визначено, що положення частини 7 статті 43 Закону України №2262 втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення, тобто з 20.12.2016, тоді як на час призначення пенсії позивачу діяла редакція частини 7 статті 43 Закону України №2262 в редакції Закону України від 06.12.2016 № 1774-УІІІ Про внесення змін до деяких інших законодавчих актів.

Окрім того, є помилковим посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016. Вказаним рішенням Конституційним Судом України оспорюванні положення Закону України №2262 обмежені конкретним часовим періодом (з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року), та не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки такі стосуються обмеження розміру пенсії позивача за період, що розпочався з 17.11.2018.

Водночас, відповідно до статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 - VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України №2262 тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року не може перевищувати 10740 гривень.

Аналогічна норма міститься і в статті 43 Закону України №2262.

Суд зазначає, що положення статті 2 Закону України №3668 не визнавались Конституційним Судом України неконституційними.

Отже, позивачу з 17.11.2018 пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог законодавства.

Суд зазначає, що з приводу обмеження пенсії максимальним розміром висловлена правова позиція Верховного Суду в постанові у постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19.

Підстави та порядок перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України №2262, визначено частиною 4 статті 63 Закону України №2262, зокрема, усі призначені за вказаним Законом України пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України №2262, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Вимога позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 17.11.2018 та її виплати в подальшому є необгрунтованою, оскільки відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача з 17.11.2018 з врахуванням вимог Закону України №2262.

Суд зазначає, що оскільки вимога щодо здійснення перерахунку є безпідставною, отже вимога щодо здійснення виплати пенсії після проведеного перерахунку без обмеження максимального розміру, яка є похідною від першої вимоги, є такою що заявлена на майбутнє.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 17.11.2018 пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення з іншими видами підвищення пенсії, без обмеження максимальним розміром та в подальшому виплачувати пенсію позивачу в розмірі, встановленому після такого перерахунку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 12 серпня 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик