Справа № 641/5028/21
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/68/2021 Справа №641/5028/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Ігнатової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в якому просить скасувати постанову від 24.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4395493 винесену інспектором 2 батальйону 2 роти лейтенантом поліції УПП в Харківській області Бурлака М.А. про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення п. 12.4 ПДР перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., відповідальність за яке передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача судові витрати.

06.08.2021 року позивач надав до суду уточнений адміністративний позов в якому просив скасувати постанову від 24.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4395493 винесену інспектором 2 батальйону 2 роти лейтенантом поліції УПП в Харківській області Бурлака М.А. про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення п. 12.4 ПДР перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., відповідальність за яке передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 24.06.2021 року інспектором 2 батальйону, 2 роти лейтенантом поліції УПП в Харківській області Бурлака Максимом Анатолійовичем складено постанову серії ЕАН № 4395493 (далі Постанова), про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. 00 крп. На ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за порушення п. 12.4 ПДР перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год., відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , інспектором Бурлака М.А. було продемонстровано відеозапис з технічного приладу трукам тс 000706, на якому не було видно (в наданих умовах) реєстраційного номеру транспортного засобу та обличчя водія, який керував транспортним засобом.

Також, зазначив, що на його звернення до інспектора Бурлака М.А. щодо надання відомостей на підтвердження факту керування транспортним засобом MAZDA 3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 , інспектор повідомив, що він невпевнений хто саме керував Т/З оскільки в салоні автомобіля перебувало дві особи і вони могли після зупинки Т/З помінятися місцями. У зв`язку з чим встановити хто саме керував Т/З не є можливим. Інспектор Бурлака М.А. повідомив, що в момент фіксування правопорушення вимірювальний пристрій трукам тс 000706 перебував в руках інспектора, а тому прилад TruCam, міг дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Окрім того, пояснив, що згідно до постанови серії ЕАН № 4395493 від 24.06.2021 року жодних додатків на підтвердження вчинення ним правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП до постанови не надано.

З вказаною постановою позивач не погоджується, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до суду із позовом.

Ухвалою суду від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача Бубліченко М.В. в судовому засіданні уточнений адміністративний позов підтримав, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив задовольнити.

Крім того, додав, що під час винесення оскаржуваної постанови співробітником поліції не було встановлено хто саме керував автомобілем Мазда, та зазначив, що позивач заперечував факт керування транспортним засобом.

У наданому до суду відповіді на відзив зазначив, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в свою чергу, лист Державного підприємства «Всеукраїнський Державний науковий-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019 року, на який посилається відповідач не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

З приводу наданих відповідачем доказів, вказав, що DVD диск з електронними доказами є неналежним та недопустимим доказом, оскільки файли, які на ньому містяться за своїми технічними властивостями не є відеофайлами. Стосовно фотодоказів на яких зображено транспортний засіб з фіксацією дати 24.06.2021 та швидкості 107 км/ч, пояснив, що з фото неможливо чітко та однозначно встановити літери та цифри державного номерного знаку, а також хто саме в цей момент керував транспортним засобом, оскільки на момент зупинки транспортного засобу в ньому перебували дві особи.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної Іващенко О.О. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.

В наданому до суду відзиві на адміністративний позов зазначив, що 24.06.2021 року приблизно о 14 од. 39 хв. поблизу будинку № 29 Б по пр-ту Льва Ландау у м. Харкові за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС 000706 (далі - TruCam № ТС 000706) виявлений рух транспортного засобу Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 107 км/год, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 57 км/год та порушенням п. 12.4 ПДР. Вказаний автомобіль був зупинений на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», позивачу було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписом здійсненим портативним службовим відеореєстратором працівника поліції. За результатами розгляду справи була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4395493.

З приводу застосування TruCam № ТС 000706 представник відповідача зазначив, що вказаний прилад було ввезено в Україну, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, жодних заборон, обмежень в його експлуатації не передбачається. Законність використання приладу TruCam також підтверджується судовою практикою (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі № 646/3322/20, у справі № 953/7114/20 від 19.11.2020 року, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 766/1559/20 тощо).

Крім того, додав, що вимір швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача відбулося в місті Харкові, що підтверджується координатами зафіксованими приладом TruCam. Оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної кодексом. Під час розгляду справи інспектор з`ясував, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушення, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4395493 від 24.06.2021 року, позивача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 24.06.2021 року о 14 год. 45 хв. в м. Харків, по пр-ту Л. Ландау, 29 Б, водій рухався у населеному пункті зі швидкістю 107 км/год., що зафіксовано приладом трукам тс 000706, чим порушив п. 12.4 ПДР України за ч. 4 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у сумі 1700 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, які зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam № ТС 000706. Згідно до відеозапису ОСОБА_1 , знаходився на місці водія в автомобілі Мазда, не заперечував щодо факту керування транспортним засобом, та не зазначав про управління транспортним засобом іншою особою

Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу TruCam № ТС 000706, зафіксовано рух транспортного засобу Mazda 3, номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 107 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 24.06.2021 о 14 год. 39 хв.

Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam серійний номер ТС 000706, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, в графі «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено назву приладу (трукам), так і серійний номер - ТС 000706.

Суд зазначає, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.

Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу TruCam № ТС 000706.

Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Строк дії вказаного експертного висновку до 27.09.2021 (а.с. 67).

Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено вироб з серійним номером ТС 000706.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/2136 від 16.02.2021, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономіки України, чинного до 16.02.2022, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000706 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год.

Згідно з копією листа ДП «Спеціального зв`язку та захисту інофрмації України» «Щодо надання інформації» прилади «ТruCAM LTI 20/20», експертний висновок щодо яких у сфері ТЗІ № 285 від 29.07.2011 року поширюється на вказані вироби, які придбані під час його дії (29.07.2011-29.07.2014).

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000706 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що свідоцтво про повірку № 22-01/2136 від 16.02.2021 є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 24.06.2021, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС 000706 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР у розмінні 73-75 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.

З приводу посилань представника позивача на вимірювання швидкості руху автомобіля позивача приладом трукам тс № 000706 з рук, в результаті чого, вказаний прилад міг дати більшу похибку, суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року №22-38/49.

Крім того, слід зауважити, що згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ( в редакції Закону від 16.02.2021), розміщення поліцейськими приладу Тrucam з метою фіксації порушень швидкісного режиму в руках не є порушенням вимог чинного законодавства.

Щодо посилань представник позивача на відсутність розміщення дорожнього знаку 5.70 ПДР України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

В пункті 1.3 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно до ПДР України дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи наведене вище, та зважаючи на те, що Патрульною поліцією України доводиться до відома населення інформація про місця проведення фото- та відеофіксації через ЗМІ, розміщення відповідної інформації на веб сторінці сайту Патрульної поліції України, тобто така інформація є загальнодоступною, що у поєднанні з тим, що позивач, згідно дослідженого відеозапису в судовому засіданні не виказував заперечень щодо відсутності дорожнього знаку 5.70, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача в цієї частині не обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не було порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення була доведена, а тому у задоволенні позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - М. Ю. Онупко