Справа № 810/1582/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м. Київ справа №810/1582/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Київській області з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа", в якому просить стягнути податковий борг у розмірі 1675010,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 1675010,24 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень форми "Ш": від 05.06.2014 №, від 05.09.2014 №, від 25.11.2015 №, від 25.11.2015 №, від 30.05.2016 №, від 16.08.2016 №, від 31.10.2016 №, від 30.12.2016 № на загальну суму 167204,13 грн.

Крім того, відповідачем у порядки і строки, передбачені ст.ст. 49, 203 ПК України до контролюючого органу засобами електронного зв`язку були подані податкові декларації з ПДВ за періоди: березень-грудень 2014, лютий грудень 2015, січень-травень, серпень та жовтень грудень 2016, січень 2017, а також уточнюючі розрахунки за жовтень 2014, квітень 2016, травень 2016 на загальну суму 913335 грн.

Також у зв`язку з накопиченням у підприємства в інтегрованій картці платника узгодженого боргу, згідно з вимогами ст. 129 ПК України було проведено нарахування пені за період прострочення платежу з 30.04.2014 по 12.04.2017 на загальну суму 594471, 11 грн.

05 травня 2017 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Згідно з ухвалою від 29.05.2017, суд відкрив провадження в адміністративній справі та призначив справу до судового розгляду.

15 червня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на позов, в яких зазначено, що позивач як контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання та неправомірно нарахував податковий борг, пеню та виставив податкові повідомлення-рішення, кошти сплачені КП КОР "Кагарликтепломережа", були перераховані в рахунок погашення податкового боргу за минулі податкові періоди, за які ПДВ сплачувалось в терміни, в результаті зміни призначень платежів та створення податкового боргу підприємству неправомірно було проведено нарахування пені.

20 червня 2017 року суд постановив ухвалу про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ухвали від 27.06.2017, суд зупинив провадження у адміністративній справі №810/1582/17 за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" про стягнення податкового боргу до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №810/2191/17 за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтапломережа" до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень.

19 квітня 2021 року суд постановив ухвалу про поновлення провадження в адміністративній справі №810/1582/17 за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" про стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року замінено позивача у даній справі-Білоцерківську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області на її правонаступника Головне управління ДПС у Київській області.

Копію вказаних ухвал суду від 19 квітня 2021 було надіслано на адресу Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа", зазначену в позовній заяві та яка відповідає даним Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань рекомендованими поштовими відправленнями:

1) №121, яке не вручене під час доставки;

2) №048, яке повернулося до суду без вручення із довідкою Укрпошти, у якій вказана причина повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою";

Приписами частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 131 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений обов`язок повідомити про зміну адреси та причини неприбуття в судове засідання. Учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною одинадцятою статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до п. 4 ч.6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що ухвала суду від 19 квітня 2021 відповідно до частини одинадцятої статті 126 та статті 251 КАС України вважається врученою відповідачу належним чином.

Розглянувши позовну заяву, заперечення на позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" зареєстрований як юридична особа 19 серпня 2004 року за адресою: 09200, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, вулиця Миру, будинок 16, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій (ідентифікаційний код 20622074).

5 червня 2014 року податковим органом проведено камеральну перевірку відповідача за березень 2012 року. За наслідками складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 5 червня 2014 року №162/115-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 5 червня 2014 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 693, 665, 637, 603, 602, 574, 537, 534, 531, 526, 518, 511, 505, 504, 497, 475, 474, 454, 446, 441, 435, 429, 419 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 2425000 грн 95 коп., зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 48500 грн 19 коп.

13 листопада 2015 року податковим органом проведено камеральну перевірку відповідача за звітний податковий період. За наслідками перевірки складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 13 листопада 2015 року №529/15-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 25 листопада 2015 року позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 1184, 1150, 1129, 1118, 1094, 1094, 1070, 1062, 1056, 996, 994, 971, 938, 897, 877 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 75054 грн 30 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 15010 грн 86 коп.;

- №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 1155 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 796 грн 15 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 59 грн 23 коп.

17 травня 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку за період з червня 2012 року по лютий 2013 року. На підставі цієї перевірки складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 17 травня 2016 року №119/15-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 30 травня 2016 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 1211, 1180, 1180, 1180, 1151, 1150, 1149, 1136, 1131, 1123, 1122, 1122, 1117, 1116, 1105, 1101, 1100, 1090, 1087 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 364259 грн 85 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 72851 грн 97 коп.

16 серпня 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку відповідача за березень 2013 року. На підставі цієї перевірки складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 19 серпня 2016 року №327/15-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 16 серпня 2016 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 1177, 1161, 1151, 1120 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 80196 грн 50 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 16039 грн 30 коп.

31 жовтня 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку за жовтень 2013 рік, на підставі якої складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 31 жовтня 2016 року №507/15-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 31 жовтня 2016 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 1239, 1219, 1212, 1210, 1180 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 49838 грн 90 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 9967 грн 78 коп.

30 грудня 2016 року податковим органом проведено камеральну перевірку відповідача, за результатами якої складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 30 грудня 2016 року №000009/10-12-12/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами перевірки 30 грудня 2016 року позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 17459 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 17459 грн 00 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 3 491 грн 80 коп.

05 вересня 2014 року податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: уточнюючого розрахунку з ПДВ №5174 від 22.05.2012, за результатами якої складений акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 05 вересня 2014 року №211/15-00/20622074, в якому зафіксовано, що платник податку порушив терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

За результатами цієї перевірки 05.09.2014 позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким встановлено порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених товарів в Україні та за затримку на 673 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 5919 грн 00 коп., зобов`язано відповідача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1183 грн 00 коп.

Крім того, відповідачем на виконання приписів чинного законодавства України до контролюючого органу подавались податкові декларації з податку на додану вартість: №9 від 15.04.2014 ; № від 19.05.2014; № від 17.06.2014; № від 15.07.2014; № від 18.08.2014; № від 18.09.2014; № від 13.10.2014; № від 11.11.2014; № від 18.12.2014; № від 20.01.2015; № від 20.03.2015; № від 17.04.2015; № від 19.05.2015; № від 19.06.2015; № від 17.07.2015; № від 19.08.2015; № від 18.09.2015; №№ від 19.10.2015; № від 17.11.2015; № від 21.12.2015; № від 20.01.2016; № від 18.02.2016; № від 21.03.2016; № від 19.04.2016; № від 19.05.2016; № від 20.06.2016; № від 19.09.2016; № від 21.11.2016; № від 20.12.2016; № від 16.01.2017; №170004234 від 21.02.2017, уточнюючий розрахунок до декларації ПДВ №за 01.10.2014 від 27.11.2014; уточнюючий розрахунок до декларації ПДВ № за 01.04.2016 від 14.07.2016; уточнюючий розрахунок до декларації ПДВ № від 14.07.2016, в яких самостійно визначено суму зобов`язання з податку на додану вартість, але не сплачена в повному обсязі.

Судом встановлено, що сума зобов`язань з податку на додану вартість, яка не сплачена відповідачем становить 913335 грн.

Платіжними дорученнями №255 від 17 травня 2012 на суму 15000 грн; №268 від 24 травня 2012 на суму 10000 грн; №211 від 24 квітня 2012 на суму 50000 грн; №217 від 27 квітня 2012 на суму 30000 грн; №188 від 11 квітня 2012 на суму 15000 грн; №209 від 20 квітня 2012 на суму 60000 грн.; №276 від 29 травня 2012 на суму 20000 грн; №289 від 6 червня 2012 на суму 15000 грн; №353 від 20 липня 2012 на суму 8530 грн; №344 від 13 липня 2012 на суму 5000 грн; №388 від 22 серпня 2012 на суму 3727 грн; №380 від 08 серпня 2012 на суму 2000 грн; №446 від 20 вересня 2012 на суму 10000 грн; №515 від 1 листопада 2012 на суму 25599 грн; №542 від 29 листопада 2012 на суму 24270 грн; №181 від 5 квітня 2012 на суму 25000 грн; №482 від 4 жовтня 2012 на суму 3700 грн; №572 від 27 грудня 2012 на суму 69575 грн; №542 від 29 листопада 2012 на суму 24270 грн; №102 від 28 лютого 2012 на суму 35000 грн; №84 від 16 лютого 2012 року на суму 20000 грн; №11 від 4 січня 2012 року на суму 10000 грн; №17 від 10 січня 2012 на суму 5000 грн; №56 від 1 лютого 2012 року на суму 15000 грн; №462 від 26 вересня 2012 року на суму 9218 грн; №153 від 23 березня 2012 на суму 100000 грн; №146 від 20 березня 2012 на суму 6000 грн; №141 від 6 травня 2013 на суму 6000 грн; №222 від 5 липня 2013 на суму 2000 грн; №237 від 17 липня 2013 на суму 1999, 52 грн; №36 від 1 лютого 2013 року на суму 35000 грн; №343 від 27 листопада 2013 року на суму 17459 грн; №292 від 19 вересня 2013 року на суму 850 грн; №209 від 25 червня 2013 року на суму 60245 грн; №132 від 24 квітня 2013 року на суму 95652 грн; №166 від 24 травня 2013 року на суму 49565 грн; №104 від 27 березня 2013 року на суму 109556 грн; №49 від 15 лютого 2013 року на суму 5007 грн; №22 від 28 січня 2014 року на суму 62487 грн; №49 від 25 лютого 2014 на суму 18786 грн; №105 від 28 квітня 2014 року на суму 32336 грн; №69 від 25 березня 2014 року на суму 66085 грн; №129 від 27 травня 2014 року на суму 15313 грн; №151 від 26 червня 2014 року на суму 13500 грн; №488 від 30 грудня 2015 року на суму 150000 грн; №445 від 3 грудня 2015 року на суму 35000 грн; №413 від 19 листопада 2015 року на суму 6500 грн; №437 від 1 грудня 2015 року на суму 12000 грн; №396 від 6 листопада 2015 року на суму 40000 грн; №409 від 18 листопада 2015 року на суму 8000 грн; №360 від 26 жовтня 2015 року на суму 12000 грн; №376 від 2 листопада 2015 на суму 9000 грн; №357 від 21 жовтня 2015 на суму 10000 грн; №359 від 22 жовтня 2015 на суму 500 грн; №327 від 18 вересня 2015 року на суму 5400 грн; №334 від 5 жовтня 2015 на суму 2000 грн; №312 від 3 вересня 2015 на суму 5300 грн; №295 від 27 серпня 2015 року на суму 2000 грн; №275 від 10 серпня 2015року на 6600 грн; №279 від 14 серпня 2015 року на суму 2800 грн; №271 від 4 серпня 2015 року на суму 8000 грн; №272 від 6 серпня 2015 на суму 1500 грн; №249 від 24 липня 2015 року на суму 3951 грн; №217 від 30 червня 2015 року на суму 17459 грн; №142 від 30 квітня 2015 року на суму 4893 грн; №187 від 29 травня 2015 року на суму 28391 грн; №475 від 23 листопада 2016 року на суму 6000 грн; №53 від 21 грудня 2016 на суму 20000 грн; №383 від 30 вересня 2016 року на суму 10000 грн; №277 від 4 липня 2016 року на суму 24278 грн; №124 від 4 квітня 2016 року на суму 12500 грн; №149 від 19 квітня 2016 року на суму 31000 грн; №93 від 11 березня 2016 року на суму 28500 грн; №44 від 4 лютого 2016 року на суму 25000 грн; №527 від 21 грудня 2016 року на суму 26460 грн; №474 від 23 листопада 2016 року на суму 19648 грн; №368 від 19 вересня 2016 року на суму 20000 грн; №148 від 18 квітня 2016 року на суму 11000 грн; №150 від 19 квітня 2016 року на суму 66000 грн; №58 від 26 лютого 2017 року на суму 26972 грн, які приєднані до матеріалів справи, підтверджується, що відповідачем сплачувались податкові зобов`язання з податку на додану вартість, які в подальшому спрямовувались податковим органом на погашення існуючого у позивача податкового боргу з урахуванням вимог статті 89 ПК України.

Крім того, податковим органом на підставі ст. 129 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI була нарахована відповідачу пеня в сумі 594471,11 грн.

Матеріалами справи також встановлено, що 24 жовтня 2001 року податковим органом прийнято першу податкову вимогу Форми "Ю" №1/19 про сплату податкового боргу у розмірі 4360,20 грн та другу податкову вимогу від 29 листопада 2001 року №2/161 на суму 21613, 39 грн.

Вказані податкові вимога були отримані відповідачем, про що свідчать розписки про їх отримання.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 в адміністративній справі №810/2191/17 за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтапломережа" до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень, відмовлено у задоволенні позову.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 в адміністративній справі №810/2191/17 набрало законної сили 19.11.2020.

З вказаного рішення вбачається, що до Київського окружного адміністративного суду звернулося Комунальне підприємство Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" (далі - позивач) з позовом до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Київській області, в якому просило суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 5 червня 2014 року №, від 25 листопада 2015 року №, від 25 листопада 2015 року №0, від 30 травня 2016 року №, від 16 серпня 2016 року №, від 31 жовтня 2016 року № та від 30 грудня 2016 року №;

- скасувати неправомірне нарахування пені в розмірі 594 471 грн 11 коп.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо неправомірного розподілу коштів, сплачених за платіжними дорученнями з 2014 року по 2017 рік;

- зобов`язати відповідача відобразити у даних картки особового рахунку позивача сплату податкових зобов`язань відповідно до призначень платежів, вказаних у платіжних дорученнях.

Вказаним рішенням встановлено, що відповідачем було правомірно винесені податкові повідомлення-рішення від 5 червня 2014 року №, від 25 листопада 2015 року №, від 25 листопада 2015 року №0, від 30 травня 2016 року №, від 16 серпня 2016 року №, від 31 жовтня 2016 року № та від 30 грудня 2016 року №, нараховано пеню та внесено відомості про податковий борг до інтегрованої картки платника податку, отже не порушено права позивача та дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Отже, судом встановлено, що станом на 24.04.2017 року за відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість в суму 1675010 грн 24 коп; який виник у зв`язку з несплатою відповідачем штрафних (фінансових) санкцій в сумі 167204, 13 грн, визначених на підставі податкових повідомлень-рішень форми "Ш": від 05.06.2014 №, від 05.09.2014 №, від 25.11.2015 №, від 25.11.2015 №, від 30.05.2016 №, від 16.08.2016 №, від 31.10.2016 №, від 30.12.2016 № на загальну суму 167204,13 грн; у зв`язку з несплатою відповідачем 913335 грн податкових зобов`язань по податковим деклараціям з ПДВ за періоди: березень-грудень 2014, лютий грудень 2015, січень-травень, серпень та жовтень грудень 2016, січень 2017, а також уточнюючим розрахункам за жовтень 2014, квітень 2016, травень 2016; пені за період прострочення платежу з 30.04.2014 по 12.04.2017 на загальну суму 594471, 11 грн.

Вказаний борг не був погашений відповідачем у добровільному порядку, що обумовило ГУ ДПС у Київській області на звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктами 36.1, 36.2 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14).

Узгодження платником податків податкових зобов`язань свідчить про виникнення в нього обов`язку сплатити такі зобов`язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов`язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Податковим кодексом України.

Несплачені у встановлений законом строк податкові зобов`язання є податковим боргом платника податків.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Доказів сплати суми податкового зобов`язання до суду не надано, також не надано суду доказів оскарження вимоги, тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20.1.34 ч. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

При вирішенні цієї справи, суд також враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену у постановах від 4 квітня 2018 року по справі №815/5491/16, від 12 лютого 2018 року по справі №808/2290/17, від 17 квітня 2018 року по справі №2а/0570/4025/12, від 11 вересня 2018 року по справі №809/165/17, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.

Із відомостей інтегрованої картки платника податку, залученої до матеріалів справи, вбачається, що починаючи з 2012 року за підприємством є податковий борг з ПДВ, який погашався у порядку черговості.

Суд звертає увагу, що п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведеної норми доводить, що об`єктом застосування штрафу є погашена сума податкового боргу, спосіб такого погашення значення не має (є це самостійна сплата чи примусове стягнення).

Погашення податкового боргу за положеннями підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Суд зазначає, що відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

З огляду на це, незалежно від того, в який спосіб було погашено податковий борг підприємством - із застосуванням приписів пункту 87.9 статті 87 ПК України, шляхом зарахування коштів сплачених боржником, в рахунок погашення податкового боргу, чи в інший спосіб, чинне законодавство не звільняє платника податків від відповідальності за затримку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Надаючи оцінку твердженням відповідача про те, що він у визначений строк сплачував самостійно визначені податкові зобов`язання, і не погоджується із зміною позивачем призначення платежу та із зарахуванням цих коштів на погашення податкового боргу попередніх періодів, суд звертає увагу на таке. Позивач не оспорює наявність у нього заборгованості станом на 01.01.2012, що дає підстави податковому органу здійснювати погашення податкового боргу минулих періодів за рахунок поточних платежів позивача, внесених як сплата самостійно визначених податкових зобов`язань у поточних податкових періодах.

При цьому суд звертає увагу, що приписами пункту 87.9 статті 87 ПК України на контролюючий орган покладено саме обов`язок (а не право) у разі наявності у платника податків податкового боргу зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

За таких обставин наведені твердження відповідача суперечать приписам пункту 87.9 статті 87 ПК України і до уваги судом не беруться.

Судом встановлено, що наявність податкового боргу у відповідача підтверджується матеріалами справи:

- Витягом з інтегрованої картки відповідача;

- Розрахунком податкового боргу;

- Податковими деклараціями з ПДВ за періоди: березень-грудень 2014, лютий грудень 2015, січень-травень, серпень та жовтень грудень 2016, січень 2017, а також уточнюючі розрахунки за жовтень 2014, квітень 2016, травень 2016 на загальну суму 913335 грн.

- податковими повідомленнями - рішеннями форми "Ш": від 05.06.2014 №, від 05.09.2014 №, від 25.11.2015 №, від 25.11.2015 №, від 30.05.2016 №, від 16.08.2016 №, від 31.10.2016 №, від 30.12.2016 № на загальну суму 167204,13 грн.

- Корінцем першої податкової вимоги від 24 жовтня 2001 року №1/19 та другої податкової вимоги від 29 листопада 2001 року №2/161 на суму 21613, 39 грн.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач доказів погашення боргу у сумі 1675010 грн 24 коп. суду не надав, суд дійшов висновку, що заявлена сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачений та підлягає стягненню з рахунків, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що йому належить.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Київській області до Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради "Кагарликтепломережа" (місцезнаходження: Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Миру, 16, ) на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 1675010 (один мільйон шістсот сімдесят п`ять тисяч десять) грн 24 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.