Справа № 335/5991/21
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5991/21 2-а/335/129/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Якимової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, третя особа Інспектор батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Герасименко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, третя особа Інспектор батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Герасименко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

22.05.2021 р., близько 14:49 годині, рухаючись на транспортному засобі марки Volkswagen-Jetta державний номер НОМЕР_1 позивача було зупинено уповноваженими працівниками патрульної поліції, на відрізку ділянки о.Хортиця (автошлях Т0806), що у м. Запоріжжя. Після чого, підійшов працівник патрульної поліції, приставився Герасименком Олександром Олександровичем (жетон №0174895; посвідчення ЗПП№ 012541 ) та звинуватив позивача в порушені правил дорожнього руху, а саме - перевищення швидкісного режиму. Вимірювання швидкості здійснювалося спеціальними технічними засобами «ТruCam» працівником патрульної поліції, яка потім в розмові приставилась як Діалектова Єлизавета Михайлівна . На місті зупинки була надана письмова заява про перенесення справи на інший день і час. Поліцейським Герасименком О.О. справа перенесена на 27.05.2021 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96 в приміщення Управління патрульної поліції, кімната 106.27 травня 2021 року в приміщенні УПП в Запорізькій області, що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 96 що у м. Запоріжжі відбулось розгляд справи, відносно позивача за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.Під час розгляду справи Позивачу було інкриміновано те, що вона 22 травня 2021 року о 14 годині 49 хвилин у м. Запоріжжя за адресою: о.Хортиця, дорога Т0806 біля зупинки громадського транспорту «Цимеж», керуючи транспортним засобом д.н. НОМЕР_1 перевищила дозволену швидкість в населеному пункті, що на думку Відповідача є порушенням вимоги п.12.4 ПДР України.27 травня 2021 року в приміщенні УПП в Запорізькій області була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є протиправною та підлягає скасуванню через істотні порушення процесуальних та матеріальних норм, що свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на такі порушення. Інспектор частково ознайомив ОСОБА_1 зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В порядку ч. 1 ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 подано два клопотання: 1. Про надання права на ознайомлення з матеріалами по справі (додається). 2. Про надання права на захист (додається). Поліцейський Герасименко О. О. спочатку всі клопотання відхилив, не пояснівши зрозумілих підстав та не обґрунтував належним чином. Через деякий час та за консультативною допомогою іншого працівника поліції, який не розглядав справу розглянув клопотання і відхилив в їх задоволенні, без посилання на законодавчі норми і їх обґрунтування. Працівник поліції Герасименко О.О. спочатку навіть не хотів їх долучати до матеріалів справи, що свідчить про упереджене ставлення до ОСОБА_1 . В цей час в розгляд справи втрутилась інспектор поліції Діалектова Є.М.. яка своїм втручанням, своєї поведінкою, криком, тиском на особу, як на особу щодо якої розглядалась справа, обвинуватила в адміністративному правопорушенні, хоча розгляд справи не був завершений і не було досліджено всі докази в стазі, зазначила, що клопотання не будуть задоволенні. Приблизно 09:20 часу до кімнати №106, де проглядалась справа зайшов поліцейський Пузін Олексій Олексійович , який здійснював консультування поліцейського, який розглядає справу та в грубій формі також відмовив у задоволенні клопотань. Працівники поліції в супереч вимогам Закону України «Про національну поліцію» зверталися до позивача до «ти», «Карина», перетворюючи процес розгляду справи на однобічний захід, в якому права особи, яка притягається до відповідальності є лише формальними. Під час розгляду справи зазначено, встановлено, що ОСОБА_1 бажала скористатися правом на захист та ознайомитися з всіма матеріалами відносно неї. Працівники поліції, які здійснювали фактично розгляд справи в трьох відмовили їй в задоволенні всіх клопотань, лише частково надали сфотографувати якійсь матеріали з комп`ютера, що не може свідчити про забезпечення належних права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, працівник поліції Пузін О.О. без попередження про початок відеофіксування почав знімати на особистий телефон процес розгляду справи, вказаний відеозапис не був наданий на ознайомлення ОСОБА_1 , таким чином невідомо для чого працівник поліції здійснив вказаний запис, і як буде в подальшому його використовувати.

Позивач просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Провадження по адміністративній справі у відношенні закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі.

29.06.2021 до суду надійшов відзив, в якому вказано, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

22.05.2021 під час несення служби в м. Запоріжжі інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Герасименко Олександром Олександровичем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС №000571 було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу Volkswagen-Jetta державний номер НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 (вісімдесят) км/год, при цьому перевищив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Оскільки правопорушення мало місце, а відповідно до ст. 19 Конституції України - Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити.

05.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просить позов задовольнити на підставах, викладених у позовній заяві та вказав, що не заперечує той факт, що «TruCam» є належним засобом для вимірювання швидкісного режиму на дорогах, однак вказує, що поліцейським не спростовано доводів позивача про допущені під час розгляду справи процесуальні порушення.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, оглянувши у судовому засіданні відеозаписи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Знання Правил дорожнього руху є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху. Будь-яке відхилення від положень Правил можуть призвести до дорожньо-транспортних подій нанесення збитків майну, нанесення шкоди здоров`ю. Усяка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їхніх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії БАА №463503 від 27.05.2021 року, 22.05.2021 року о 14:49 у м.Запоріжжя, Вознесенівський район, о. Хортиця, дорога Т0806 біля зупинки громадського транспорту «Цимеж», ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen-Jetta д.н. НОМЕР_1 перевищила дозволену швидкість в населеному пункті більше ніж на 20 км/год, а саме рухалася зі швидкістю 80 км/год. Вимірювання проводилося за допомогою приладу TruCam ТС №000571, чим порушила п. 12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

За вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- 340,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № 000571 та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LTI 20/20, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197- 12.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19784, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 07.10.2020 р. та чинного до 07.10.2021 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС000571 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим і суд визнає отримані за допомогою вказаного технічного засобу фактичні дані належним доказом і позивач не заперечує той факт, що «TruCam» є належним засобом для вимірювання швидкісного режиму на дорогах, про що вказав у відповіді на відзив на позовну заяву.

При вирішенні справи також враховуються і ті обставини, що у позовній заяві на відповідь на відзив на позовну заяву обставин позивач не спростовує факту перевищення швидкості керованим нею транспортним засобом у наведений в оспорюваній постанові час та вказаному місці, однак стверджує про неналежність доказів та порушення процедури розгляду справи відповідачем.

З відеозапису наданого відповідачем візуально встановлюється, що ОСОБА_1 зупинено працівником поліції 22.05.2021 року у м.Запоріжжя, о. Хортиця, під час керування транспортним засобом Volkswagen-Jetta д.н. НОМЕР_1 . Після зупинки ОСОБА_1 їй роз`яснено її права, причина зупинки, задоволені клопотання щодо надання доказів перевищення швидкості, пред`явлено фіксацію з приладу вимірювання швидкості руху, перенесено розгляд справи.

З оглянутого відео також встановлено, що під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 одночасно спілкується мобільним телефоном та отримує консультації від особи, яка перебуває на зв`язку щодо подальших дій, на що звернув увагу працівник поліції. Також ОСОБА_1 фіксуються надана фіксація з приладу вимірювання швидкості руху за допомогою мобільного приладу, яким також фіксуються частково події спілкування з поліцейським.

Отже, з відеофіксації вбачається, що на місці події після зупинки транспортного засобу Позивачу було надано змогу ознайомитися із показами приладу TruСАМ LTI 20/20 ТС000571, які містили у тому числі інформацію щодо відстані з якої було зафіксовано швидкість руху, зображення транспортного засоби, номерний знак транспортного засобу.

Як вбачається з відеозапису, оглянутого у судовому засіданні, транспортний засіб з державним реєстраційним знаком д.н. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 80 км/год. З фотознімку, зробленого технічним засобом TruCAM LTI 20/20 (серія ТС000571 ) також вбачається, що прилад вимірював саме швидкість руху транспортного засобу з державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 .

З оглянутого відеодоказу наданого позивачем встановлено, що після перенесення розгляду справи в приміщенні УПП відбувається розгляд зазначеного протоколу, під час якого поліцейським розглянуті клопотання заявлені безпосередньо під час розгляду справи на що заявнику надані обґрунтовані відповіді.

Отже, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, наданих відеоматеріалів з записом подій, які мали місце під час оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 чітко вбачається, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що має місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо тверджень позивача про відсутність у постанові інформації про технічний засіб на який було здійснено фіксацію правопорушення, то з фабули постанови серїі БАА№463503 чітко зазначено, що вимір здійснено приладом «ТruCam»ТС000571.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

На підставі зазначеного, суд зазначає, що покази приладу TruСАМ LТ 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Наразі, при розгляді даного позову, позивач просить суд взяти до уваги, як доказ власні його заперечення своєї вини у вчиненні правопорушення.

Приладом TruCAM перевіряють швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam - лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних - він використовує не радіохвилю, а світловий промінь - лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис, з якого вбачається чітка фіксація в потоці автомашин саме Volkswagen-Jetta д.н. НОМЕР_1 з відображенням швидкості.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що відповідач надав достатньо аргументовані докази, які спростовують вимоги позивача щодо неналежності наданих доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Щодо порушень під час розгляду справи про які зазначено у позовній заяві, то судом встановлено, що позивачем під час зупинки автомобіля 22.05.2021 було заявлене усне клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи.

Клопотання ОСОБА_1 інспектором було задоволено, розгляд справи був перенесений на 27.05.2021, про що Позивача було повідомлено належним чином і прибуття позивача на розгляд справи у визначений час та місце свідчить про обізнаність його з часом та місцем розгляду.

Посилання позивача на ненадання фотосвітлин зі спеціального технічного засоби та відеозапису позивачу у відповідності зі ст. 268 КУпАП, а тому є недопустимими, суд оцінює критично з огляду на таке.

Згідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи. Проте вказана норма не зобов`язує особу, яка розглядає матеріали вручати докази.

Отже, вказана норма не позбавляла позивача права звернутися з відповідним клопотання та ознайомитися з матеріалами справи до моменту її розгляду, на що у позивача було в розпорядженні 5 днів. Під час розгляду справи поліцейським також було було повідомлено та пред`явлено позивачу документацію на прилад "Трукам", що встановлено з відеозапису. Більш того, з фотовідеофіксацію та відеозаписом зі спеціального технічного засоби позивач був ознайомлений в день зупинки транспортного засобу, про що свідчить наданий відеозапис відповідача, з якого також встановлено, що ОСОБА_1 за допомогою власного мобільного телефону зроблено фіксацію доказу перевищення швидкості безпосередньо зі спеціального технічного запису.

Позивача було ознайомлено з матеріалами справи 27.05.2021 року, долучено до матеріалів справи вказані клопотання, які задоволені частково.

Заявляючи повторне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи після ознаймолення з матеріалами та відкладення розгляду справи у день розгляду справи, яка має бути розглянута протягом строку, визначеного ст. 277 КУпАП, на думку суду, мав на меті затягування розгляду справи.

Щодо доводів позивача про незабезпечення можливості залучити захисника, то суд зазначає наступне.

Відповідно статтею 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Це право поліцейським на місці зупинки позивачу роз`яснено і він мав можливість скористався цим правом на власний розсуд, зателефонувавши особі, з якою позивач спілкувався мобільним телефоном одночасно зі спілкуванням з поліцейським під час зупинки транспортного засобу, і яка надавала позивачу в цей час юридичні консультації 22.05.2021 року, що встановлено з оглянутого відеодоказу, та забезпечити його прибуття 27.05.2021 року на розгляд справи.

Суд зауважує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено залучення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника за призначенням.

Згідно зі ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно до матеріалів справи позивача було зупинено 22.05.2021 року, клопотання позивача про перенесення місця та час розгляду справи позивача було задоволено та перенесено розгляд справи на 27.05.2021 року, тобто через 5 днів після зупинки, а тому, на думку суду, у позивача було достатньо часу для залучення захисника, однак лише 27.05.2021 року, тобто в день розгляду справи, про час та місце розгляду якої позивач був обізнаний завчасно, позивач з`явився на розгляд справи з особою, яка представилася як «вільний слухач», заявив клопотання про надання права на захист, подав також клопотання про відкладення розгляду справи, надання часу для надання письмових пояснень та складення заперечень, на складання яких у позивача було достатньо часу з часу зупинки транспортного засобу, що, на думку суду, не свідчить про порушення його прав, а свідчить про намагання позивача затягнути розгляд справи на невизначений термін.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 рішення по справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин доводи позивача, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції порушено його право на захист та відхилено його клопотання про повторне відкладення розгляду справи, з метою реалізації ним права на правову допомогу, не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що інспектором у відповідності до ст. 280 КУпАП були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і його дії вчинені у передбачені законом межах та у спосіб, а, відтак, і підстав для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, винесеної відносно ОСОБА_1 не встановлено.

Посилання позивача зазначені в позові не може бути прийняті судом як докази відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки з матеріалів адміністративної справи та оглянутих у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце.

Отже у судовому засіданні встановлено, що обставини вчинення правопорушення відповідають обставинам, викладеним у постанові.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, оскільки санкція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.

Інспектор при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідачем представлено як доказ правомірності рішення інспектора диск з відеофіксацією, яким повністю спростовано доводи позивача про неправомірність дій цього інспектора при складанні постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача, зокрема доведено, що ОСОБА_1 допустила порушення ПДР, за що інспектор ПП, притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надав, його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Інші доводи позивача щодо незаконності постанови носять виключно формальний характер та не спростовують факту скоєння правопорушення.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів з приводу порушень інспектором поліції прав позивача під час складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності. Відсутність факту правопорушення, позивач доводить своїми ж поясненнями. Натомість, відповідач, в порядку ч.2 ст. 77 КАС України, надав докази своїх заперечень. Зокрема, відео фіксація, яка була вчинена під час вчинення правопорушення та в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, підтверджує факт правопорушення з боку позивача.

З огляду на не представлення позивачем доказів, які спростовують обставини, викладені поліцейським в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено і оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 280 КУпАП, ст.ст. 2,9,72-77, 121, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, третя особа Інспектор батальйону №2 роти №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Герасименко Олександра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складено 11.08.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова