Справа № 420/12843/21
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
12 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправні дії Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини ОСОБА_1 без повного розрахунку; скасувати наказ начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.05.2017 № 154-ос про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Білгород-Дністровського прикордонного загону; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України видати наказ про виключення зі списків особового складу на день мого повного розрахунку, а саме 26.06.2020 рік; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати період з 03.05.2017 по 26.06.2020 до загальної вислуги років та виплатити матеріальне та грошове забезпечення за період з 03.05.2017 по 26.06.2020; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені на підставі частини 2 статті 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з грошового забезпечення на момент виключення зі списків особового складу.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії було залишено без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання ухвали від 27.07.2021 року усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде повернута позивачеві.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Підставами для залишення позовної заяви без руху були: не зазначення змісту позовних вимог до відповідача; відсутність належного обґрунтування з посиланнями на норми законодавства в чому полягає порушене право позивача з боку відповідача; не зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, та не зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не надання в повному обсязі доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; не надання в повному обсязі належним чином засвідчених копій доказів; пропуск строку звернення до суду з позовом.

В зв`язку з цим, суд своєю ухвалою від 27.07.2021 року зазначив про необхідність вказані недоліки усунути шляхом подання до суду належним чином оформленої заяви про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками (документами) для суду та відповідно до кількості учасників справи.

Копію ухвали від 27.07.2021 року суд направив позивачу на зазначену в позовній заяві адресу електронної пошти 28.07.2021 року. У період з 28.07.2021 року по 29.07.2021 року від позивача до суду не надходило підтвердження отримання копії ухвали від 27.07.2021 року, про що було складено довідку від 30.07.2021 року.

03.08.2021 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з позовною заявою в новій редакції для суду та відповідача.

В позовній заяві в новій редакції ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправні дії Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини ОСОБА_1 без повного розрахунку; скасувати наказ начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.05.2017 № 154-ос про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України видати наказ про виключення зі списків особового складу на день мого повного розрахунку, а саме 26.06.2020 рік; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України зарахувати період з 03.05.2017 по 26.06.2020 до загальної вислуги років та виплатити матеріальне та грошове забезпечення за період з 03.05.2017 по 26.06.2020; зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України виплатити мені ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені на підставі частини 2 статті 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з грошового забезпечення на момент виключення зі списків особового складу.

Розглянувши вказані документи, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії слід повернути позивачеві з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В позові позивач зазначає, що він проходив військову службу в Азово-Чорноморському регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, звільнений у запас ЗСУ за п.«а» ч.6 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом начальника Азово-Чорноморського регіонального управління № 140-ос від 22.04.2017 року, 03 травня 2017 року був виключений зі списків особового складу, що наказом начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.05.2017 року № 154-ос. Позивач вважає, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо індексації грошового забезпечення, а саме не був проведений розрахунок та не виплачено кошти - на момент виключення зі списків військової частини, чим порушено пункт 293 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України затвердженого Указом Президента від 29.12.2009 року № 1115/2009 (далі-Положення), тому він вважає, що його незаконно виключили зі списків особового складу в порушення вищезгаданого положення. Повний розрахунок було проведено лише 26.06.2020 року. Відповідно до Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року справа № 420/4873/20 суд визнав протиправною бездіяльність Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не проведення з 03.05.2017 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби ОСОБА_1 . В подальшому відповідно до Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року по справі 420/4873/20 рішення першої інстанції залишено в силі та без змін.

Згідно з п.293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

З урахуванням зазначеного, після виключення зі списків особового складу 03.05.2017 року позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів в даному випадку, при цьому позов позивач надіслав до суду поштою лише 19.07.2021 року.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що 26.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України зі зверненням, в якому просив: змінити день виключення зі списків особового складу по день мого повного розрахунку, а саме 26.06.2020 рік; зарахувати період військової служби з 03.05.2017 року по 26.06.2020 року до загальної вислуги років (3 роки 1 місяць) та виплатити матеріальне та грошове забезпечення за даний період (грошове забезпечення, оздоровчі, за речове майно, соціальну виплату для вирішення соціально-побутових питань); виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні на підставі ч.2 статті 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Адміністрація Державної прикордонної служби України у відповідь на вказане звернення листом повідомила ОСОБА_1 , що способом захисту прав особи у зв`язку з несвоєчасним розрахунком є виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку на підставі ст.ст.116-117 Кодексу Законів про працю України, а не поновлення на військовій службі з виплатою грошового забезпечення, тому звернення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 в червні 2020 року звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення з 03.05.2017 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби; зобов`язати виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 2016 року по 2017 рік; зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.05.2017 року по день постановлення рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року у справі № 420/4873/20, що залишено без змін поставною П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Азово-Чорноморського регіонального відділення Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Азово-Чорноморського регіонального відділення Державної прикордонної служби України щодо не проведення 03 травня 2017 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби ОСОБА_1 , зобов`язано Азово-Чорноморське регіональне відділення Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 розмір відшкодування за час затримки остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби за період з 04 травня 2017 року по 24 червня 2020 року в сумі 1703,56 грн., в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

З урахуванням зазначеного, обставини, які стали підставою для звернення до суду з цим позовом, були встановлені позивачем не пізніше червня 2020 року.

Тобто, з сукупного аналізу матеріалів справи та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

В заяві про усунення недоліків щодо пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року, яке набрало чинності (справа № 420/4873/20), позовні вимоги були задоволені частково, а саме: по результату розгляду адміністративного позову суддею Одеського окружного адміністративного суду Юхтенко Л.Р. було винесено Рішення, яким визнано протиправну бездіяльність Азово-Чорноморського регіонального управління щодо не проведення з 03.05.2017 року остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільнені з військової служби ОСОБА_1 . В подальшому справа розглядалась в апеляційному судді в зв`язку із незгодою з розміром середнього заробітку. Постановою П`ятого апеляційного суду від 20.05.2021 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 року по справі № 420/4873/20 залишено без змін. 26 травня 2021 року позивачем було направлено заяву до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо здійснення перерахунку матеріального та грошового забезпечення в зв`язку із незаконним виключенням із списків частини. 11.07.2021 року було отримано відповідь від Адміністрації Державної прикордонної служби України якою в задоволенні вимог відмовлено. Позивач вказує, що ним здійснювався захист своїх прав альтернативним способом та враховуючи вищевикладене строк подачі до суду мав би перебігати з 11.07.2021 року.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду за захистом поважними та поновити даний строк.

Разом з цим, вказані посилання позивача, як на підставу для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення даного строку, суддя вважає необґрунтованими та безпідставними, що здійснені з невірним тлумаченням норм законодавства.

Суддя зазначає, що відповідь на заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування грошової компенсації, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання нею строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Так, вказані позивачем обставини ніяким чином не підтверджують факт неможливості звернення до суду в установлений законом строк, що могло бути підставою для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Згідно з п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії необхідно повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, скасування наказу від 03.05.2017 року, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко