Справа № 560/5825/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5825/21
РІШЕННЯ

іменем України

12 серпня 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноострівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 20.05.2021, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області з приводу не розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,15 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в межах населеного пункту; 2) зобов`язати Чорноострівську селищну раду Хмельницького району Хмельницької області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,15 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована на території Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, із урахуванням правової оцінки наданої судом в судовому рішенні;

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в лютому 2021 року звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), комунальної форми власності, орієнтовною площею 0,15 га з метою подальшої передачі у власність, яка розташована на території Чорноострівської селищної ради в межах населеного пункту. До клопотання додав всі передбачені ст.118 ЗК України документи. Однак, відповідачем не прийнято жодного рішення за результатами розгляду його клопотання.

Ухвалою суду від 24.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано докази.

07.06.2021 судом отримано Відзив на позов, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, клопотання ОСОБА_1 було винесене на розгляд четвертої сесії Чорноострівської селищної ради восьмого скликання, яка відбулася 25.03.2021. Однак, за результатами голосування проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 не набрав необхідної кількості голосів, а тому рішення прийнято не було (арк. спр.26-28).

17.07.2021 від позивача поступила відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що не погоджується з доводами відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (арк. спр.35-41.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Позивач 10.02.2021 звернувся до Чорноострівської селищної ради із клопотанням від 10.02.2021, в якому просив прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовним розміром 0,15 га на території Чорноострівської селищної об`єднаної територіальної громади (в межах с. Грузевиця) (арк. спр. 29).

Згідно з Рішенням Чорноострівської селищної ради №128 від 25.03.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку", розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, селищна рада вирішила: "Рішення не прийнято" (арк. спр. 30).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, питання безоплатної передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян є виключною компетенцією органу місцевого самоврядування, яким у даному випадку є Чорноострівська селищна рада.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Тобто, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи щодо земельних питань передбачає прийняття рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2018 року по справі №826/8844/16.

У цій справі, відповідач прийняв рішення заявою позивача від 10.02.2021, що підтверджується Рішенням Чорноострівської селищної ради №128 від 25.03.2021, тому немає протиправної бездіяльності, адже є рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевказаного, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне скасувати Рішення Чорноострівської селищної ради №128 від 25.03.2021 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку", яке не містить жодної підстави цієї відмови, які передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, що протиправно.

Також, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із прийняттям відповідного рішення з дотриманням вимог ЗК України. Тобто, відповідач повинен дотриматися вимог ч.7 ст.118 ЗК України, враховуючи, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.11.2019 у справі N 420/914/19, від 13.11.2019 у справі N 756/6448/16-а та від 21.11.2019 у справі N 812/1268/17.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд, з урахуванням вказаних правових позицій Верховного Суду та обставин справи, приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень порушив права позивача та вимоги Закону №280/97-ВР та ЗК України, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 908 грн судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню на його користь.

Щодо вимоги про стягнення понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час судового розгляду справи, до позову додано копію договору від 14.01.2021 про надання правничої (правової) допомоги, Акт приймання-передачі адвокатських послуг від 10.06.2021 та квитанцію від 10.06.2021 на суму 6700,00 гривень (арк. спр. 44-47).

Суд враховує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 134 КАС України, позивачем не надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням відсутності детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та розрахунку витрат, та з врахуванням предмету спору, ця справа не є складною, значення справи для сторін, розгляд справи та результат її вирішення не вплинув на репутацію сторони, і не викликав публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 1000,00 гривень у суді першої інстанції є співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, тому підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 від 20.05.2021, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Чорноострівської селищної ради №128 від 25.03.2021 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобов`язати Чорноострівську селищну раду, відповідно до вимог ЗК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 10.02.2021, щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою із прийняттям рішення відповідно до ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з урахуванням обставин встановлених у цій адміністративній справі.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1908,00 (одна тисяча дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Чорноострівської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 серпня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Чорноострівська селищна рада (вул. Незалежності, 13, смт. Чорний Острів, Хмельницький район, Хмельницька область, 31310 , код ЄДРПОУ - 04403901)

Головуючий суддя А.І. Петричкович