Справа № 200/7768/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 р. Справа№200/7768/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в порядку письмового провадження) у приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв Небесної сотні, б. 23, м. Краматорськ, Донецька область; ) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: вул. Академічна, б. 20, м. Краматорськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 року на адресу суду надійшов адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про:

- скасування постанови Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 червня 2021 року ВП №49291821 про накладення на управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штрафу у розмірі 5100,00 гривень за невиконання виконавчого листа № 2-а/234/166/2014, виданого Краматорським міським судом 11.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що передумовою прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання боржником судового рішення в порядку ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" має бути встановлений факт такого невиконання без поважних причин. Однак, державний виконавець з пропуском строку виніс постанову про накладення штрафу і не встановив поважність причин невиконання боржником рішення суду, не провів перевірку виконавчого провадження стосовно фактичного виконання рішення суду управління відповідача, протиправно прийняв постанову про накладення штрафу.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач проти задоволення позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

14 липня 2021 року ухвалою суду продовжено позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами статті 287 КАС України, призначено судове засідання на 12 серпня 2021 року, витребувано додаткові докази по справі.

Представники позивача та відповідача до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження 12 серпня 2021 року.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступні обставини.

09 грудня 2014 року Краматорським міським судом Донецької області видано виконавчий лист по справі № 234/5710/14-а, провадження № 2а/234/166/2014.

11 листопада 2015 року державним виконавцем Василенко В.О. відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 49291821 по документу виконавчий лист № 2-а/234/166/2014, виданого 11.11.2014 Краматорським міським судом Донецької області пор зобов`язання УПСЗН Краматорської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум, яке було надіслано позивачу з супровідним листом від 11.11.2015 року та отримано позивачем 04.12.2015 року.

Постановою державного виконавця від 25.05.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачевіу по ВП № 49291821. У постанові зазначено, що рішенням про справі 234/5710/14-а нараховано до сплати на користь ОСОБА_1 суму несплаченого боргу в розмірі 5 970,00 гривень та що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами державного казначейства України у встановленому Кабінетом міністрів України порядку, тому вказаний виконавчий документ повинен пред`являться до органів державного казначейства України.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2016 року по справі № 234/12062/16-а (провадження № 2а/234/246/16) позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції від 25.05.2016 року ВП №49291821 про повернення виконавчого листа №2-а/234/166/2014, виданого 11.11.2014 року Краматорським міським судом Донецької області.

Надалі, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05 лютого 2021 року, 08 лютого 2021 року заступником начальника відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко В.О. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 49291821, яка була отримана управлінням позивача 08.02.2021 року.

04 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), с заявою, якою повідомив що за даним виконавчим документом будь-які виплати боржником до теперішнього часу не здійснювались.

28 квітня 2021 року Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надіслав до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради лист з вимогою виконати рішення Краматорського міського суду та надати до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) документи щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням фактично виплачених сум.

У відповідь на вказаний лист Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради листом від 19.05.2021 року повідомило, що відповідно до Постанови КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 за 2014 року була виплачена сума щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, визначеному цією постановою, а саме, як інваліду ІІ групи 120 грн. У Управління праці та соціального захисту населення відсутні додаткові надходження, немає окремого рахунку та додаткового фінансування для виконання рішень суду. У зв`язку з вищенаведеним, виконати рішення Краматорського міського суду по справі № 2-а/234/166/2014 на даний час неможливо, у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень на зазначені цілі (виконання рішень суду) та до врегулювання цього питання на законодавчому рівні.

09.06.2021 року начальником відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по ВП № 49291821 винесено постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штраф у розмірі 5100,00 гривень.

Також, в матеріалах справи наявний лист від 10.06.2021 року № 29-01-14/4795 відповідно до якого у 2011 та 2013 роках виплата щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня здійснював Донецький обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Таким чином, у управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради відсутні кошториси та плани асигнувань за програмною класифікацією видатків за 2011 та 2013 роки.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно із пунктом 1 частини другої вказаної статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначено наступне.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами (пункт 6 Інструкції).

Відповідно до пункту 9 розділу 1 Інструкції вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Відповідно до пункту 8 розділу 1 Інструкції, акт це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону України №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України "Про виконавче провадження" можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Таким чином, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення чи наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально, а обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Суд зазначає, що поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі №127/3770/17, постанові від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Зі змісту оскарженої позивачем постанови головного державного виконавця слідує, що постанову прийнято на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із невиконанням боржником у наданий для самостійного виконання строк рішення суду, а також виходячи з того, що станом на 09.06.2021 року у державного виконавця відсутня інформація щодо виконання боржником (позивачем в цієї справі) рішення суду.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що головним державним виконавцем перед винесенням оскаржуваної постанови про накладення штрафу було здійснено належну перевірку виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні № 49291821, як цього вимагає стаття 63 Закону України "Про виконавче провадження", та обґрунтовано відображено реальний стан виконання.

Виконавче провадження № 49291821 відкрито державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Василенко В.О. 11.11.2015 року, постанова про відкриття виконавчого провадження отримана позивачем 04.12.2015 року, постанова про відновлення виконавчого провадження від 08.02 2021 року отримана позивачем 08.02.2021 року, а оскаржувана постанова прийнята відповідачем 09.06.2021 року, виходячи з чого суд робить висновок, що відповідачем не дотримано встановленого порядку проведення перевірки виконання рішення суду з підстав відсутності будь-яких активних дій, які мали б бути виконані відповідачем для встановлення, чи виконано рішення суду, а, якщо рішення суду не виконане, то з яких причин, з відповідною фіксацією встановлених відповідачем обставин не підтвердження цього (складання актів, тощо).

При цьому суд зазначає, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку, жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.01.2018 у справі N 405/3663/13-а (К/9901/1598/18).

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Отже, відповідачем порушено вимоги законодавства щодо дотримання своїх власних процедур, які передбачені статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак прийняття оскаржуваної постанові про накладення штрафу від 09.06.2021 ВП №49291821 не відповідає принципу "належного урядування".

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, для ефективного захисту прав позивача необхідно визнати постанову про накладення штрафу від 09.06.2021 ВП №49291821 протиправною та скасувати.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 09.06.2021 ВП №49291821.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 2-17, 42-47, 72-77, 90, 94, 121, 122, 132, 133, 139, 143, 159-164, 168, 171, 173, 175, 179-181, 183, 192-194, 199, 205, 224, 241-246, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв Небесної сотні, б. 23, м. Краматорськ, Донецька область; ) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: вул. Академічна, б. 20, м. Краматорськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 червня 2021 року ВП №49291821 про накладення на управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штрафу у розмірі 5100,00 гривень за невиконання виконавчого листа № 2-а/234/166/2014, виданого Краматорським міським судом 11.11.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст рішення складено та підписано 12 серпня 2021 року.

Суддя Л.В. Арестова