Справа № 280/3636/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Справа № 280/3636/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: Тіунова С.М., представника відповідача: Прокоф`єва С.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою

Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет» Б-ХХ» (69081, м.Запоріжжя, вул.8 березня, буд.190, м.Запоріжжя, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет» Б-ХХ» (далі позивач, ПМП «Фірма «Демаркет» Б-ХХ») до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2020 №UA110230/2020/000240/2, яким збільшено митну вартість товару - складні ефіри оцтової кислоти Н-Бутилацетат - бутіловий ефір оцтової кислоти - та визначено загальну митну вартість товару в сумі 78 700,00 доларів CША.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем до митного оформлення надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви

Ухвалою суду від 26.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.06.2021.

Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами, 14.06.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що в документах, поданих позивачем до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, виявлено розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості товару. У зв`язку з наведеним, а також з посиланням на наявну інформацію щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, у позивача витребувано додаткові документи. Однак декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття Митницею оскаржуваних рішень. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.06.2021 підготовче засідання відкладено на 14.07.2021.

Ухвалою суду від 14.07.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 04.08.2021.

У судовому засіданні 04.08.2021 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у заявах по суті справи. Зазначив, що виявлені відповідачем розбіжності не стосувались числових показників заявленої митної вартості, а тому не могли бути підставою для витребування додаткових документів. Заявлена позивачем митна вартість товару за ціною договору була підтверджена усіма необхідними документами, поданими відповідно до положень ст.53 Митного кодексу України, у зв`язку з чим митний орган безпідставно здійснив коригування заявленої митної вартості. Просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 04.08.2021 представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у заявах по суті справи, зазначив, що надані позивачем до митного оформлення документи мали розбіжності, які викликали сумнів у правильності визначення митної вартості товарів. На пропозицію митного органу позивач не надав у повному обсязі документів на спростування виявлених розбіжностей та підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору, що стало підставою для коригування митної вартості товару. Просив в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 04.08.2021 оголошено перерву до 11.08.2021.

04.08.2021 представник позивача подав клопотання, в якому просив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. Представник відповідача не заперечував проти заявленого клопотання.

Враховуючи положення ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вирішив за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

06.05.2019 між позивачем (Покупець) та ООО «ЕвроХим-Терминал Невинномысск», Російська Федерація (Продавець), укладено зовнішньоекономічний договір №319-0431127, за умовами якого Продавець поставляє на умовах DAP кордон Росія-Україна, прикордонна станція Соловей, хімічну бутилацетат та метилацетат наливом.

02.11.2020 для здійснення митного оформлення товару позивач подав до митного органу митну декларацію, якій присвоєно №UA110230/2021/024175, в якій задекларовано товар: «Складні ефіри оцтової кислоти Н-Бутилацетат - бутиловий ефір оцтової кислоти, частка основної речовини 99,8%, технічний бутилацетат, ГОСТ 8981 -78, змін. І-4, щільність при 20 град.С 0,881г/куб.см, №CAS: 123-86-4. Номер партії 201017_ХР_2_4_0, 201017 ХР_2_6_0. Наливом 78700кг. Використовується як розчинник в акрилатових акрилстирольних лакофарбних матеріалах, компонент сумішевих розчинників; для промивки лакофарбного обладнання в автомобільній промисловості Торгова марка: немас даних. Країна виробництва: RU. Виробник: АО "Невинномысский Азот"».

Відповідно до митної декларації від 02.11.2020 №UA110230/2021/024175 митна вартість імпортованих товарів заявлена за ціною договору (перший метод визначення митної вартості).

До митної декларації позивачем подано такі документи: Паспорт якості № 1309224 від 17.10.2020; Рахунок-проформа №483083РО від 02.10.2020; Рахунок-фактура (інвойс) №1305551РБ від 20.10.2020; Накладна УМВС №29805262 від 23.10.2020; Платіжне доручення в іноземній валюті №178 від 07.10.2020; Зовнішньоекономічний договір №319-0431127 від 06.05.2019; Доповнення до зовнішньоекономічного договору №319-0897467 від 26.12.2019, №319-1410489 від 28.09.2020; Паспорт безпеки №б/н від 08.07.2016; Копія митної декларації країни відправлення № 10805010/201020/0058199 від 20.10.2020.

За результатами перевірки поданих позивачем до митного оформлення документів на підставі ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані на підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності, а саме:

1. У п. 5.6 контракту від 06.05.2127 визначені умови оплати - 100% вартості товару протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку продавця на конкретну погоджену в додатку партію товару. Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 07.10.2020 № 178 оплату здійснено 07.10.2020 на суму 65831,50 USD, але до митного оформлення надано інвойс від 20.10.2020 № 1305551PS на суму - 62960,00 USD. Відповідно до п. 6.6 зовнішньоекономічного договору право власності на товар від продавця до покупця переходить відповідно до дати штемпеля на залізничній накладній станції відправлення (23.10.2020). Відповідно до статті 49 МКУ, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

2. Надані до митного оформлення інвойс від 20.10.2020 № 1305551PS, проформа-інвойс від 02.10.2020 № 483083РD, копія митної декларації країни відправлення від 20.10.2020 №10805010/201020/0058199 не містить жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць. Таким чином, наявна вірогідність, що до митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті. що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення (Росія). Зазначене дає підстави для сумніву у достовірності наданих документів та зазначених у них відомостей.

3. Паспорт якості №1309224 датовано 17.10.2020, товар відвантажено 23.10.2020 відповідно до залізничній накладної №1305551PS. Даний паспорт якості не містить реквізитів, що дозволяють ідентифікувати його відомості з оцінюваною партією товару.

4. В графі 70 «Деталі платежу» платіжного доручення в іноземній валюті від 07.10.2020 №178 міститься посилання лише на контракт від 06.05.2019 №319-0431127 та проформу-інвойс від 02.10.2020 № 483083РD.

У зв`язку зі встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах декларанту направлено електронне повідомлення, у якому зобов`язано декларанта надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість яких визначається: 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом): 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписка з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено про те, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На виконання вимог митного органу декларант 02.11.2020 додатково надав комерційну пропозицію від 22.09.2020; меморіальний ордер від 07.10.2020 № 178; висновок експерта від 30.10.2020 №20/1/436; пояснення декларанта щодо встановлених митним органом розбіжностей від 02.11.2020.

У наданих поясненнях позивач, крім іншого, повідомив, що передоплата здійснена за проформою-інвойсом від 02.10.2020 № 483083РD у розмірі 100% за 84 мт товару з урахуванням залишку в сумі 1 368,50 USD за попередніми інвойсами. Відвантажено товар вагою 78,7 мт, через що виникла різниця в сумі, яка зарахована у наступну поставку.

За результатами розгляду додатково поданих документів Митниця зазначила, що витяг з електронного листування між ПМП «Фірма Демаркет Б-ХХ» та продавцем (комерційна пропозиція) від 22.09.2020 засвідчує лише наміри сторін та є витягом з листування по електронній пошті між продавцем та покупцем, тобто має суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті комерційної пропозиції продавця виставляти на продаж товар необмеженій кількості потенційних покупців в умовах вільної конкуренції. Під час проведення аналізу цінових умов контракту експертом обрано принципи порівняльного підходу з використанням інвойсу від 20.10.2020 №1305551PS, додатку до контракту №319-1410489 від 28.09.2020, контракту №319-0431127 від 06.05.2019 та інформації інтернет-ресурсу. Однак, відповідно до пункту 5 етапі 54 Митного кодексу України митний орган не може впевнитися в достовірності поданого документа так як відсутні доступи та посилання на шляхи інтернет-ресурсу, щодо використовуються при аналізі ціни заявленого товару». Крім того, повідомлено, що 02.11.2020 особа, уповноважена на роботу з митницею відмовилась від надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість згідно ч. З ст. 53 Митного кодексу України У. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: виписки з бухгалтерської документації; прейскуранти, каталоги виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст. 53 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за другорядним методом з розрахунку 0.9 USD/кг (МД від 04.02.2020 №UA10230/2020/002653, МД від 21.02.2020 №UA10230/2020/004158. МД від 22.06.2020 №UA10230/2020/013696).

З урахуванням наведеного, Митниця дійшла висновку про не підтвердження позивачем заявленої митної вартості, склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.11.2020 №UA110230/2021/00530 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2020 №UA110230/2020/000240/2.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 Митного кодексу України).

За правилами ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За положеннями ч.1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.12 ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

При цьому митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах.

Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

З огляду на наведені норми, суд також зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною договору, а обов`язок доведення митної вартості товару покладається саме на декларанта.

При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №804/475/16 (провадження №К/9901/32960/18).

Необхідно зауважити, що Законом України №227-V від 05.10.2006 "Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" Верховна Рада України постановила: Приєднатися до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в м.Брюсселі, в тому числі Додатку I та Додатку II до нього, прийнявши Спеціальні додатки (додаток III до Протоколу).

Відповідно до Стандартного правила 8 Розділу 1 Спеціального додатку А "Додатку III до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Спеціальні додатки)" у випадках, коли митна служба вимагає документи в зв`язку з представленням їй товарів, інформація, що міститься у цих документах, обмежується лише даними, необхідними для ідентифікації товарів та транспортного засобу.

Рекомендації Європейської економічної комісії ООН №18 "Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі" 26-29 березня 2001 року вимагають, щоб документарні вимоги були зведені до мінімуму.

Відповідно до Стандартного правила 3.16. Розділу 3 Загального додатку Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція) від 18.05.1973: "На підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства".

Отже, митний орган може додатково вимагати лише ті документи, які можуть усунути обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до встановлених обставин справи підставою для витребування митним органом додаткових документів стало встановлення в ході перевірки поданих декларантом документів розбіжностей, які на думку Митниці викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості.

Щодо розбіжностей, виявлених у документах, поданих до митної декларації від 02.11.2020 №UA110230/2020/000240/2, а саме: «1. У п. 5.6 контракту від 06.05.2019 №319-0431127 визначені умови оплати - 100% вартості товару протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку продавця на конкретну погоджену в додатку партію товару. Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 07.10.2020 № 178 оплату здійснено 07.10.2020 на суму 65831,50 USD, але до митного оформлення надано інвойс від 20.10.2020 № 1305551PS на суму - 62960,00 USD. Відповідно до п. 6.6 зовнішньоекономічного договору право власності на товар від продавця до покупця переходить відповідно до дати штемпеля на залізничній накладній станції відправлення (23.10.2020). Відповідно до статті 49 МКУ, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари», а також: «4. В графі 70 «Деталі платежу» платіжного доручення в іноземній валюті від 07.10.2020 №178 міститься посилання лише на контракт від 06.05.2019 № 319-0431127 та проформу-інвойс від 02.10.2020 № 483083РD», суд зазначає таке.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно додатку до зовнішньоекономічного контракту №319-1410489 від 28.09.2020 сторони узгодили поставку товару бутилацетат у кількості 84,00 мт за ціною 800,00 USD за тону.

Згідно пункту 5.6 Зовнішньоекономічного договору №319-0431127 від 06.05.2019 Покупець проводить оплату у вигляді авансового платежу у розмірі 100% вартості товару протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку Продавця.

Продавець виставив попередній рахунок (проформа-інвойс від 02.10.2020 № 483083РD) за товар бутилацетат у кількості 84,00 мт за ціною 800,00 USD на суму: 67 200,00 USD, з урахуванням переплати 1 368,50 USD, всього до сплати 65 831,50 USD.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах №178 від 07.10.2020 позивач здійснив оплату товару в сумі 65 831,50 USD на підставі проформи-інвойсу від 02.10.2020 № 483083РD.

Проте, 20.10.2020 продавцем складено остаточний інвойс від 20.10.2020 №1305551PS, відповідно до якого на адресу позивача поставлено товар у кількості 78,700 мт за ціною 800,00 USD вартістю 62 960,00 USD, яку і було задекларовано позивачем.

Таким чином, після виставлення попереднього рахунку та проведення передоплати за товар фактично відбулась зміна кількості товару, що постачався, а не його вартості.

При цьому, жодних розбіжностей щодо ціни товару документи, що подавались до митного оформлення, не містили, а також надавали можливість ідентифікувати поставку товару.

Суд зазначає, що, зважаючи на умови укладеного зовнішньоекономічного договору, позивач об`єктивно не мав можливості внести зміни до платіжного доручення, яким проведено повну оплату товару, проте, інші документи, подані до митного оформлення, вказували на незмінність ціни імпортованого товару.

Щодо доводів митного органу про те, що у поданих до митної декларації документах відсутні печатки і штампи митних органів країни відправлення на інвойсах, що на думку митного органу може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, суд зазначає, що такі доводи є лише припущеннями митного органу, а відповідно до положень статті 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також, митний орган, вказуючи на відповідний недолік, не зазначає про те, які положення Митного кодексу України порушено декларантом, а відповідно такі обставини не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Що стосується розбіжностей, виявлених у паспорті якості, суд зазначає, що в розумінні ст.53 Митного кодексу України паспорт якості не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, у зв`язку з чим посилання митного органу на недоліки у такому документі, як на підставу для витребування додаткових документів, є безпідставним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару за митною декларацією від 02.11.2020 №UA110230/2021/024175 позивачем у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, а виявлені розбіжності не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

У зв`язку з наведеним, суд не надає оцінку розбіжностям, які були виявлені митним органом в додатково поданих документах, оскільки контролюючий орган витребував такі документи безпідставно, а тому їх зміст не впливає на спірні правовідносини.

Згідно зі ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Суд звертає увагу, що, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, окрім номера та дати митної декларації, яка були взяті за основу для визначення митної вартості імпортованого товару, відповідачем не надано будь-яких пояснень щодо зроблених коригувань та обсягів партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід прямо суперечить положенням ст.60 Митного кодексу України.

Крім того, цінова інформація, викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митних деклараціях поданих позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова від 02.03.2021 у справі № 380/842/20, від 23.02.2021 у справі № 805/5039/16-а, від 24.12.2020 у справі №808/1676/16 тощо).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи на підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а митним органом безпідставно витребувано у позивача додаткові документи та необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товару від 02.11.2020 №UA110230/2020/000240/2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин та досліджених письмових доказів суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., інших судових витрат не заявлено, отже у зв`язку із задоволенням позову вказана сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 02.11.2020 №UA110230/2020/000240/2.

Стягнути на користь Приватного малого підприємства «Фірма «Демаркет» Б-ХХ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Приватне мале підприємство «Фірма «Демаркет» Б-ХХ», місцезнаходження: 69081, м.Запоріжжя, вул.8 березня, буд.190, м.Запоріжжя, .

Відповідач Дніпровська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; .

Повне судове рішення складено 11.08.2021.

Суддя М.О. Семененко