Справа № 640/22119/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11 серпня 2021 року місто Київ № 640/22119/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до третя особаДніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дученко Юлія Олексіївна
провизнання протиправними та скасування постанов від 10.03.2021, від 26.03.2021, від 13.04.2021 та від 14.04.2021 у виконавчому провадженні №64762232,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов від 10.03.2021, від 26.03.2021, від 13.04.2021 та від 14.04.2021 у виконавчому провадженні №64762232.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Позивач у встановлені судом строки усунув недоліки позовної заяви.

Разом із позовною заявою позивачем подано представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчиняти дії з виконання постанови від 10.03.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 000,00 грн (ВП №65161885); з виконання постанови від 26.03.2021 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн (ВП №65161919); з виконання постанови від 13.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн (ВП №65161940);

- заборони Дніпровському УП ГУНП України в м. Києві вчиняті дії у зв`язку з повідомленням Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.04.2021 начальнику Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві про начебто вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України, до набрання рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов від 10.03.2021, від 26.03.2021, від 13.04.2021 та від 14.04.2021 у виконавчому провадженні №64762232 законної сили.

На думку заявника, очевидними є ознаки протиправності оскаржуваних постанов державного виконавця, постановлених у межах виконавчого провадження №64762232, однак, незважаючи на їх протиправність, є обгрунтовані підстави допускати можливість безпідставного притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання вказаних постанова за частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України.

Згідно з приписами статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.

Наявність ознак правомірності чи неправомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних постанов може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Поряд з цим, наразі позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.

Зміст заяви про забезпечення позову зводиться до того, що позивач наводить обгрунтування протиправності оскаржуваних постанови.

При цьому, суд звертає увагу, що заявником жодним чином не обгрунтовано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звертається до суду з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи зі змісту позовної заяви та викладеного у заяві про забезпечення позову обґрунтування щодо вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, станом на час винесення даної ухвали, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки судом не встановлено обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують можливість забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №640/22119/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.