Справа № 160/11452/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 серпня 2021 р. Справа № 160/11452/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіСліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у адміністративній справі №160/11452/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії Головним управління ДПС Укра у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у скасуванні типового договору 0008 від 09.12.2020 року про добровільну участь системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), як завідомо укладений не правомірно та повернення сплачених внесків у сумі 550000 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області скасувати типовий договір 0008 від 09.12.2020 року про добровільну участь системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) та повернути ОСОБА_1 сплачений єдиний внесок в сумі 550000 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи з 11.08.2021 року, відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

04.08.2021 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням про закриття провадження у справі.

В обгрунтування клопотання зазначено, що даний спір носить приватноправовий характер і даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 19 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу у учасника цих відносин. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Позивач звертаючись до суду з цим позовом ставить питання щодо визнання нечинним (недійсним) типового договору №0008 від 09.12.2020 року, в той час як положення Цивільно-процесуального кодексу України визначають, що спір щодо договірних відносин належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спірні відносини носять приватноправовий характер і такий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

При цьому, вимога позивача щодо зобов`язання відповідача повернути їй сплачені на виконання зазначеного договору коштів в сумі 55 000,00 грн є похідною вимогою від вимоги щодо визнання нечинним типового договору №0008 від 09.12.2020 року.

Суд враховує і той факт, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не здійснює владних управлінських функцій по відношенню до позивача у спірних відносинах, а тому ці відносини не є публічно-правовими, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вказане та враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 09.07.2021 року.

Отже, сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.238, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у адміністративній справі №160/11452/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Провадження у адміністративній справі №160/11452/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду згідно квитанції №0.0..1 від 09.07.2021 року судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) з Державного бюджету України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець