Справа № 380/2330/21
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року справа №380/2330/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мартинюка В.Я.
секретар судового засідання Новак Л.М.
представника позивача Свищо С.М.,
представників відповідача Галапац Ю.Ю., Швець Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Львова, в якому просить:
визнати протиправним і скасувати наказ №2-ДС від 18 січня 2021 року про припинення державної служби та звільнення державного службовця з посади головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м.Львова;
поновити на посаді головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м.Львова;
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 січня 2021 року до дня поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.09.2020 року його було попереджено про скорочення займаної ним посади у зв`язку з реорганізацією Сихівського районного військового комісаріату м.Львова у Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Вказаним попередженням йому було запропоновано переведення на рівнозначну посаду головного спеціалісті відділу призову. При цьому, був наданий строк до 25.10.2020 року для подання заяви про переведення або про відмову від запропонованої посади. Стверджує, що у період з 05.10.2020 року по 17.01.2021 року знаходився на лікуванні. Зазначає, що повідомив відповідача про свою згоду на переведення, однак у зв`язку з хворобою не мав можливості подати письмову заяву. Вказує, що 18.01.2021 року вийшов на роботу і того ж дня йому було вручено наказ про звільнення. Посилається на те, що його звільнення є незаконним.
У своїх запереченнях відповідач вказує, що 29.01.2020 року позивача було попереджено про наступне вивільнення з одночасною пропозицією про переведення на рівнозначну посаду. У зв`язку з відтермінуванням завершення процедури переформування Сихівського районного військового комісаріату м.Львова у Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки 14.09.2020 року його було ознайомлено з аналогічним попередженням про скорочення з 30.10.2020 року. Однак, попри неодноразове ознайомлення з попередженням позивач не надав свою згоду щодо переведення, не подав заяву про переведення на рівнозначну посаду та не повідомив про неможливість подання такої заяви. Зазначає, що в подальшому 02.11.2020 року позивачу надіслано повідомлення про те, що його буде звільнено в перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності. Також, йому було роз`яснено, що державний службовець, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою. Стверджує, що жодним законодавчим актом не передбачено, що факт перебування на лікарняному якимось чином зупиняє строк для надання згоди щодо переведення на рівнозначну посаду. Позивачем було вчасно надано листи непрацездатності та повідомлено відповідача про своє перебування на лікуванні. Це свідчить і про наявність у нього можливості повідомити і про свою згоду щодо переведення на рівнозначну посаду.
Окрім того, 05.05.2021 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що не мав фізичної можливості особисто прибути у відділення офіцерів запасу і кадрів районного військового комісаріату для подання заяви на переведення. Вказує, що 26.10.2020 року посада головного спеціаліста відділення призову була запропонована ОСОБА_2 , про що свідчить її заява-згода на переведення та призначення на цю посаду. Стверджує, що доповідна записка щодо проведення оцінювання результатів його службової діяльності за 2020 рік, згідно якої така оцінена негативно, є недостовірною, оскільки за час перебування на посаді має шість заохочень і жодного стягнення.
Представник позивача просить позов задоволити з урахуванням наведених мотивів.
Представники відповідача проти позову заперечують, просять в його задоволенні відмовити повністю. Додатково зазначили, що чинне на той час законодавство не передбачало обов`язку роботодавця пропонувати рівнозначні посади.
Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 06.05.2021 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 10.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
Попередженням ІНФОРМАЦІЯ_1 №173 від 29.01.2020 року у зв`язку із переформуванням Сихівського районного військового комісаріату у Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки позивача попереджено про скорочення посади головного спеціаліста відділення комплектування, яку він обіймає та подальше припинення ним проходження державної служби, відповідно до підп.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», яке відбудеться 30.03.2020 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньої місячної заробітної плати. Одночасно, запропоновано переведення на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділення призову та до 25.03.2020 року подати заяву про переведення до відділення офіцерів запасу і кадрів районного військового комісаріату. У разі відмови повідомити у той самий термін про прийняте рішення та зробити відмітку у другому примірнику попередження.
Із вказаний попередженням позивач ознайомився 29.01.2020 року, про що свідчить його підпис на ньому.
Наступним попередженням Сихівського районного військового комісаріату у зв`язку із переформуванням Сихівського районного військового комісаріату у Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відповідно до ст.ст.40, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України, підп.1 ч.1, ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу» позивача повідомлено про скорочення посади, яку він обіймає, 30.10.2020 року. Запропоновано переведення на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділення призову та до 25.10.2020 року подати заяву про переведення до відділення офіцерів запасу і кадрів районного військового комісаріату. У разі відмови повідомити у той самий термін про прийняте рішення та зробити відмітку у другому примірнику попередження.
Із даним попередженням позивач ознайомився 14.09.2020 року, про що свідчить його підпис на ньому.
Відповідно до повідомлення Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №1 від 02.11.2020 року, адресованому позивачу, відповідно до наказу №49-ДС від 31.10.2020 року його буде звільнено з посади головного спеціалісті відділення комплектування у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників за ч.1 п.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», ч.1 п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до наказу військового комісара Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Львова (по особовому складу державних службовців) №2-ДС від 18.01.2021 року відповідно до п.1 ч.1, ч.5 ст.87 Закону України «Про державну службу», п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України припинено державну службу та звільнено у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників з 18.01.2021 року ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділення комплектування Сихівського районного військового комісаріату м.Львова.
Не погодившись із таким наказом позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.
Змістом спірних правовідносин є наказ військового комісара Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Львова (по особовому складу державних службовців) №2-ДС від 18.01.2021 року про звільнення позивача із займаної посади.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №889-VIII).
Відповідно до ч.2 ст.5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Частиною третьою цієї ж норми встановлено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Пунктом 4 ч.1 ст.83 Закону №889-VIII встановлено, що державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
На підставі абзацу першого ч.3 ст.87 Закону №889 суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Відповідно до абзацу другого ч.3 ст.87 Закону №889 суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).
Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки (ч.5 ст.87 Закону №889).
Як передбачено у п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-??VIII, з наступними змінами та доповненнями (далі КЗпП України), трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою цієї ж норми передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Наявними в матеріалах справи документами додатками до директиви командувача військ оперативного командування «захід» від 06.03.2020 року, наказами військового комісара Сихівського районного військового комісаріату від 28.01.2020 року за №12 та від 30.04.2020 року за №40 підтверджується факт реорганізації Сихівського районного військового комісаріату в Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки міста Львова.
Також, згаданими наказами передбачено строки проведення процедур щодо переведення працівників, зокрема, до 30.09.2020 року попередити про скорочення посад.
Судом встановлено, що попередженням Сихівського районного військового комісаріату №173 від 29.01.2020 року позивача було повідомлено про скорочення посади головного спеціаліста відділення комплектування, яку він обіймає та подальше припинення ним проходження державної служби.
Наступним попередженням Сихівського районного військового комісаріату від 14.09.2020 року у зв`язку із переформуванням Сихівського районного військового комісаріату у Сихівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки позивача повідомлено про скорочення посади, яку він обіймає, 30.10.2020 року.
Згаданими попередженнями відповідачем запропоновано позивачу переведення на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділення призову та подати заяву про переведення до відділення офіцерів запасу і кадрів районного військового комісаріату.
Із вказаними попередженнями позивач ознайомлений, про що свідчать його підписи на них.
Зміст даного попередження вказує на те, що відповідачем не було визначено особливого способу подання заяви, особисто, як вважає позивач.
При цьому, факт такої пропозиції переведення на рівнозначну посаду, на переконання суду, вказує на добросовісність поведінки відповідача, а не на законність звільнення як вважає відповідач, у зв`язку з відсутністю такого обов`язку у роботодавця.
Окрім того, повідомленням Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №1 від 02.11.2020 року позивача повідомлено про те, що його буде звільнено з посади головного спеціаліста відділення комплектування у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату працівників за ч.1 п.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», ч.1 п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.
Із даним повідомленням позивач також обізнаний, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з його підписом, які містяться в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема, у відповідності до ч.3 ст.87 Закону №889, своєчасно попереджено про його звільнення та запропоновано перевести на рівнозначну посаду.
Однак, позивач, не зважаючи на неодноразові попередження, заяву про переведення на рівнозначну посаду не подав та про відмову у його переведенні не повідомив.
При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні листки непрацездатності позивача, зокрема серія АГС за №226785 від 05.10.2020 року, №226799 від 19.10.2020 року, №070915 від 15.11.2020 року, №031683 від 14.11.2020 року, виписні епікризи №342 та №430, які підтверджують перебування позивача на лікарняному, зокрема, з 05.10.2020 року по 17.10.2020 року та з 19.10.2020 року по 29.10.2020 року на амбулаторному лікуванні.
Вказані документи позивачем були надані відповідачу сином позивача, що підтверджується поясненнями капітана ОСОБА_3 від 19.04.2021 року, які також містяться в матеріалах справи. Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Аналізуючи в сукупності обставини можливості подання позивачем заяви про переведення як до 05.10.2020 року (перший день перебування на амбулаторному лікуванні) так і після, з урахуванням його поведінки при передачі листків тимчасової непрацездатності безпосередньо сином; відсутність вказівки у попередженні на особисте подання заяви; відсутності норми, яка б дозволяла продовжувати чи поновлювати строк подання згаданої заяви; специфіку державної служби та установу, в якій проходив таку ОСОБА_1 , суд вважає, що позивач у спірних правовідносинах діяв недостатньо обачно та недобросовісно.
Відтак, суд дійшов висновку, що у позивача була можливість передати відповідачу заяву про переведення на рівнозначну посаду головного спеціаліста відділення призову, а тому його твердження щодо неможливості особисто прибути у відділення офіцерів запасу і кадрів районного військового комісаріату для подання вказаної заяви судом до уваги не береться.
Крім того, спірний наказ про звільнення виданий 18.01.2021 року, з дотриманням порядку звільнення позивача передбаченого ч.5 ст.87 Закону №889, оскільки матеріалами справи підтверджується, що до 16.01.2021 року він був відсутній на роботі через хворобу.
Судом не надається оцінка посиланням позивача на недостовірність записки щодо проведення оцінювання результатів його службової діяльності та переведення ОСОБА_2 на запропоновану посаду, оскільки дані обставини не входять до предмету доказування.
Щодо посилань позивача на постанову Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року, постанову Верховного Суду у справі №816/1232/17 від 11.07.2018 року, суд звертає увагу, що вони не можуть покладатись в основу рішення, з огляду на викладені обставини.
За таких обставин, судом не встановлено порушень наказом військового комісара Сихівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Львова (по особовому складу державних службовців) №2-ДС від 18.01.2021 року критеріїв правомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України.
Як наслідок, необґрунтованими є похідні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Щодо судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий не належить стягувати із сторін.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ :
У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13 серпня 2021 року.

Суддя В.Я.Мартинюк