Справа № 420/7341/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7341/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хіллдом Логістікс (65014, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 5, офіс 100, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Хіллдом Логістікс (65014, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 5, офіс 100, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 04.09.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Хіллдом Логістікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ та податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

Так, зі змісту Акта перевірки вбачається, що за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» занижено дохід до оподаткування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року на суму 11 336 949 грн. Податковий орган вважає, що послуги, які були отримані від контрагентів позивача не належать до таких, які отримані саме ТОВ «Хіллдом Логістікс». Такі послуги, начебто отримані Замовниками транспортно-експедиційних послуг в рамках виконання договорів про перевезення, а отже є їх витратами, разом з тим такі послуги не належать експедитору, тобто Виконавцю послуг.

Платою експедитору, як вважає податковий орган, є кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування, тобто комісійна винагорода. Разом з цим в акті перевірки зазначено, що у плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування. на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Позивач зазначає, що такий висновок ГУ ДПС в Одеській області не відповідає фактичним обставинам та існуючим нормам податкового та іншого законодавства.

В рамках позапланової перевірки податковим органом не проводились будь-які дослідження, описи, посідання на оформлення господарських операцій в рамках договорів транспортно-експедиторського обслуговування та договорів про надання послуг, які були отримані безпосередньо Позивачем. Відсутнє проведення аналізу з приводу формування витрат Замовників таких послуг та власних витрат ТОВ «Хіллдом Логістікс», які відносяться до собівартості наданих послуг. В акті відсутні будь - які ревізійні дії про дослідження первинної документації, зобов`язальних документів, відповідних регістрів бухгалтерського обліку і таке інше, що вказує на вибірковість проведення перевірки та викривлення остаточних показників результатів господарської діяльності платника податків шляхом віднесення власних витрат ТОВ «Хіллдом Логістікс» до витрат Замовників послуг.

Позивач зазначає, що показники бухгалтерських регістрів та дані фінансової звітності свідчить, що за результатами проведених взаєморозрахунків ТОВ «Хіллдом Логістікс» до складу доходу віднесено отриману комісію від наданих послуг Замовникам. Отримані ТОВ «Хіллдом Логістікс» грошові кошти, які надходили на користь інших Виконавців за даними бухгалтерського обліку не відносились до складу доходу підприємства.

Також позивач зазначає, що окрім виставлених рахунків Замовникам за послуги третіх осіб, тобто «транзитних» TОB «Хіллдом Логістікс» несе власні витрати, які не оплачуються Замовником. Вартість таких послуг не перевиставляється окремими рахунками на користь Замовників в рамках виконання договорів транспортно-експедиторського обслуговування. Вартість таких послуг було віднесено до складу витрат у відповідному періоді.

Вартість таких послуг в подальшому на користь остаточного Замовника ТОВ «Хіллдом Логістікс» не перевиставлялась. В результаті ТОВ «Хіллдом Логістікс» в ході господарської діяльності за отримані послуги витрачало власні ресурси у вигляді грошових коштів. З огляду на зазначене такі витрати відображалися лише у обліку Позивача. Замовники не відшкодовували такі витрати і не відображали їх у своєму бухгалтерському та податковому обліку.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

24.12.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Хіллдом Логістікс» до складу витрат були включені витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування, які фактично є витратами замовників транспортно-експедиційних послуг, та їх відшкодування не є платою експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування всього у сумі - 11 336 949 грн.

В актах виконаних робіт, які надаються клієнтам, суми витрат, які необхідно відшкодувати за отримані послуги по вищезазначеним контрагентам, не конкретизовані. Звіти експедитора ТОВ «Хіллдом Логістікс» не складаються і замовникам послуг не надаються.

Перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «Хіллдом Логістікс» на порушення Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (далі - П(С)БО 16 «Витрати»), та Податкового кодексу України при визначенні фінансового результату до оподаткування, відображеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку фінансової звітності, завищено собівартість реалізованої продукції (у рядку 2050 Форми 2 Фінансового звіту) на суму отриманих (ТЕО), які не можливо пов`язати з визначенням доходу для отримання якого вони здійснені, за 2018 рік у розмірі 11 336 949 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2018 рік у сумі 2 040 651 грн.

Докази, наведені у позові, не спростовують висновків акту перевірки.

13.01.2020 року до суду від позивача надійшов висновок експерта та відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначив, що експедитор може надавати клієнту різноманітні послуги, пов`язані з перевезенням вантажу. Причому надавати як самостійно, так і наймати для виконання таких послуг інших суб`єктів. Для виконання своїх зобов`язань і доручень клієнтів експедитори можуть залучати третіх осіб. Підприємством ТОВ «Хіллдом Логістікс» з замовниками транспортно-експедиторських послуг укладаються типові договори у яких прописано розподілення отриманих від замовників грошових коштів на частини, а саме на комісію, тобто грошову винагороду ТОВ «Хіллдом Логістікс» та «транзитні кошти», тобто витрати понесені на замовлення послуг у третіх осіб.

При цьому, згідно висновку експерта № 449, зазначено, що «за результатами проведеного дослідження по винесеному на дослідження питанні встановлено, що висновки Акту позапланової виїзної перевірки № 447/15-32-14-19/33139540 від 09.08.2019 року в частині встановленого порушення підприємством ТОВ «Хіллдом Логістікс» дотримання вимог ПСБО 16 «Витрати», що призвело до заниження нарахування податку на прибуток за 2018 рік на суму 2 040 651грн. документально та нормативно не підтверджуються».

На підставі викладеного позивач вважає, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів проти адміністративного позову, які б доводили правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

03.02.2021 року до суду від відповідача надійшли пояснення на висновок експерта, в яких зазначено, що Дослідження наведені в висновку експерта не спростовують висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки, а дана експертиза, з метою запобігання упередженості з боку експерта при проведені експертизи та отримання об`єктивного висновку, мала б бути призначена судом в межах розгляду та за матеріалами справи № 420/7341/19 та доручена Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року задоволено клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі та зупинено провадження по справі з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи до 13.04.2020

Ухвалою суду від 13.04.2020 року продовжено строк зупинення провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, задля захисту життя та здоров`я учасників справи.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, з урахуванням процесуальних норм щодо строків розгляду справи, з метою недопущення затягування розгляду справи, поновлено провадження по справі.

В судове засідання 04.08.2021 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, та у зв`язку з відсутністю потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, керуючись приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання від 04.08.2021 року, продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

В період з 29.07.2019 року по 02.08.2019 року, посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Хіллдом Логістікс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ та податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

За результатами перевірки 19.08.2019 року Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №447/15-32-14-14/33139540 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Хіллдом Логістікс», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ та податку на прибуток за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

Вищезазначеним актом перевірки встановлено, що ТОВ «Хіллдом Логістікс» до складу витрат були включені витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб (ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ», «Одеська ПАТ «Укрзалізниця», ТДВ «АЛЬЯНС Україна», Бруклін Київ порт, ТОВ «Евротермінал», ЄЦР ПАТ «Укрзалізниця», ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ РИБНИЙ ПОРТ», КРАИНА Страхова компанія, ДП «КТО», Одеська митниця, Одеська регіональна торгово-промислова палата, ТОВ «ППЛ 33-35», СК «Респект», СК «Фідель»), залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування, які фактично є витратами замовників транспортно-експедиційних послуг, та їх відшкодування не є платою експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування всього у сумі - 11 336 949 грн. В актах виконаних робіт, які надаються клієнтам, суми витрат, які необхідно відшкодувати за отримані послуги по вищезазначеним контрагентам, не конкретизовані. Звіти експедитора ТОВ «Хіллдом Логістікс» не складаються і замовникам послуг не надаються.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку щодо порушення з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Хіллдом Логістікс» ПСБО 16 «Витрати», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 2040651 грн., у тому числі 2018 рік у сумі 2040651 грн.

На підставі акту перевірки від 19.08.2019 року №447/15-32-14-14/33139540 Головне управління ДПС в Одеській області прийняло податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2019 р., яким збільшено ТОВ «Хіллдом Логістікс» суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток» на 2550814 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями - 2040651 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 510163 грн.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до ДПС України, проте рішенням ДПС України від 15.11.2019 року №9533/6/99-00-08-05-01 відмовлено в задоволенні скарги, а податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2019 р. залишено без змін.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.21 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПКУ, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах:

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі;

нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці;

інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що в періоді який перевірявся ТОВ «Хіллдом Логістікс» надавало експедиторські послуги наступним підприємствам: ДП «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ», «Одеська ПАТ «Укрзалізниця», ТДВ «АЛЬЯНС Україна», Бруклін Київ порт, ТОВ «Евротермінал», ЄЦР ПАТ «Укрзалізниця», ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ РИБНИЙ ПОРТ», КРАИНА Страхова компанія, ДП «КТО», Одеська митниця, Одеська регіональна торгово-промислова палата, ТОВ «ППЛ 33-35», СК «Респект», СК «Фідель».

ТОВ «Хіллдом Логістікс» відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює наступні види діяльності: Код КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Відповідно до п.3.2., п.3.6. Статуту ТОВ «Хіллдом Логістікс». в ході ведення своєї господарської діяльності, також має право від свого імені укладати цивільно - правові та інші угоди з юридичними та фізичними особами, самостійно встановлювати ціни на продукцію та тарифи на послуги, а також на підставі укладених договорів та доручень вчиняти дії в інтересах таких юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» №1955 від 01.07.2004 року (далі - Закон №1955): транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

Відповідно до ст. 4 Закону №1955, транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.

Відповідно до положень ст. 9 Закону №1955, платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Таким чином від умов укладених договорів залежить оформлення бухгалтерських та податкових документів у сфері транспортного експедирування.

Як вбачається з матеріалів справи, форма про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів для Замовників затверджена на Підприємстві окремим наказом від 15.12.2017 року №2 О. У відповідності з цими договорами ТОВ «Хіллдом Логістікс» як Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом і додаткові послуги, необхідні, для організації таких перевезень вантажу (п.1.1 Договорів).

Виконавець укладає від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами та іншими компаніями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів. За рахунок коштів Замовника проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші обов`язкові платежі. Крім того, узгоджує з перевізниками, портами і т.д. маршрути перевезень та терміни подачі транспорту для перевезення вантажів, представляє інтереси Замовника в митних та інших контролюючих органах, оформлює необхідну вантажну документацію, відправляє супровідні та розрахункові документи тощо (п.2.1.2. - п.2.1.9. Договорів).

Вартість послуг зазначається в рахунку виконавця (п. 3.1 Договорів). Ціна договору складає сукупність платежів зі сплати Виконавцю та витрат, понесених виконавцем в інтересах Замовника. Розмір плати виконавцю розраховується як різниця між сумою, що перерахована Замовником за комплекс транспортно-експедиторських послуг, та вартістю послуг третіх осіб, залучених Виконавцем до виконання умов Договору (п.3.2. Договорів).

Виконавець оплачує перевезення та інші послуги третіх осіб з коштів за рахунок і за дорученням Замовника. Кошти, що надійшли на рахунок Виконавця від Замовника, не переходять у його власність і не є виручкою, а вважаються транзитними для подальших оплат перевезення та інших послуг третіх осіб. У власності Виконавця залишається плата за виконання експедиторських послуг, розмір якої розраховується згідно п.3.2. (п. 3.5 Договорів).

Таким чином ТОВ «Хіллдом Логістікс» виступає в рамках виконання послуг експедиторського обслуговування як посередник, тобто грошові кошти від Замовників транзитом переходять на користь третіх осіб під час виконання послуг з перевезення та інших допоміжних послуг. В Договорах прямо прописано розподілення отриманих від Замовників грошових коштів на частини, а саме на комісію, тобто грошову винагороду Виконавця та «транзитні кошти», тобто витрати понесені на замовлення послуг у третіх осіб.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (далі П(С)БО 16) визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Відповідно до п. 6 П(С)БО 16, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до п. 7 П(С)БО 16, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 9 П(С)БО 16, не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: 9.1. Платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; 9.2. Попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; 9.3. Погашення одержаних позик; 9.4. Інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту); 9.5. Витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку; 9.6. Балансова вартість валюти.

Відповідно до п. 11 П(С)БО 16, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що якщо при наданнi послуг транспортного експедирування експедитор власними силами виконує частину робіт з транспортування, зберігання, розвантаження-навантаження та інших супутніх послуг, а також у разі укладення експедитором договорів із третіми особами від свого iменi без доручення замовника, в такому випадку витрати, які понесені безпосередньо експедитором під час надання таких послуг згідно пункту 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» можуть відноситись до складу витрат собівартості одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БО 16).

Таким чином окрім виставлених рахунків Замовникам за послуги третіх осіб, тобто «транзитних» TОB «Хіллдом Логістікс» може несе власні витрати, які не оплачуються Замовником. Вартість таких послуг в подальшому на користь остаточного Замовника ТОВ «Хіллдом Логістікс» не перевиставляється і такі витрати відображаються лише у обліку ТОВ «Хіллдом Логістікс».

З огляду на зазначене, усі витрати, які понесені в рамках виконання експедиторських послуг можливо поділити на дві групи. Це ті витрати, які належать до витрат Замовників згідно виставлених рахунків, тобто для підприємства ТОВ «Хіллдом Логістікс» вони є «транзитними» та не відображаються у складі бухгалтерського та податкового обліку ні в доходах, ні у витратах. А також, витрати, які були понесені безпосередньо ТОВ «Хіллдом Логістікс» в рамках його діяльності, як власні та мають відноситись до собівартості наданих послуг.

У висновку експерта №449 судово-економічної експертизи, який складено 09.01.2020 року судовим експертом Бурдейним С.М., зазначено, що за 2018 рік частину вартості послуг у сумі 11518382,7 грн. було отримано та сплачено безпосередньо Товариством «Хіллдом Логістікс». Оскільки такі послуги отримувались в ході ведення господарської діяльності з метою отримання економічної вигоди у вигляді комісії за надані транспортно - експедиторські послуги згідно пунктів 7, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» такі витрати можуть бути віднесені у складі витрат як собівартість наданих послуг кінцевому Замовнику.

Такий висновок експерта зроблений на підставі наступних документів: договорів про надання транспортно-експедиторських послуг; рахунків ТОВ «Хіллдом Логiстiкс», виписаних замовниками на оплату за надання транспортно-експедиторських та інших послуг за 2018 рік; рахунків виписаних виконавцями послуг на користь замовника ТОВ «Хіллдом Логiстiкс» на оплату за надання послуг за 2018 рік; актів наданих послуг ТОВ «Хіллдом Логістікс» замовникам транспортно-експедиторських послуг за 2018 рік; актів наданих послуг замовнику ТОВ «Хіллдом Логістікс» іншими виконавцями послуг за 2018 рік; журналів-ордерів по бухгалтерським рахункам 361, 631, 6851 за 2018 рік.

За результатами проведеного дослідження встановлено, що висновки Акту позапланової виїзної перевірки №447/15-32-14-19/33139540 від 09.08.2019 року в частині встановленого порушення підприємством ТОВ «Хіллдом Логістікс» дотримання вимог ПСБО 16 «Витрати» (затв. Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318) та п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, що призвело до заниження нарахування податку на прибуток за 2018 рік на суму 2 040 651грн. документально та нормативно не підтверджуються.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не визнана лише частина витрат ТОВ «Хіллдом Логістікс» по господарським взаємовідносинам з постачальниками, які були включені до собівартості транспортно-експедиторських послуг. Так, відповідно до журналу ордеру бухгалтерського рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" ТОВ «Хіллдом Логістікс» за період діяльності 2018 рік до рахунку 90 "Собівартість реалізації" було віднесено господарські операції на загальну суму 11 518 382,70 грн., що на 181 433,70 грн. більше ніж визначено у Акті перевірки. Таким чином контролюючий орган суму 118 433,70 грн. визнав як правомірно віднесену до собівартості послуг, які надає Позивач, а суму 11 518 382,70 грн. не визначив витратами підприємства. що вказує на вибірковість проведення перевірки.

Також суд зазначає, що в рамках позапланової перевірки податковим органом не проводились дослідження, описи, посилання на оформлення господарських операцій в рамках договорів транспортно-експедиторського обслуговування та договорів про надання послуг, які були отримані безпосередньо Позивачем. Також відсутній аналіз з приводу формування витрат Замовників таких послуг та власних витрат ТОВ «Хіллдом Логістікс», які відносяться до собівартості наданих послуг.

Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.09.2019 року №.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 19210 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 19210 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Хіллдом Логістікс (65014, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 5, офіс 100, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 04.09.2019 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Хіллдом Логістікс (65014, м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 5, офіс 100, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук