Справа № 464/7343/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 серпня 2021 року

Київ

справа №464/7343/17

адміністративне провадження №К/9901/13394/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В. та судді Шарапи В.М.,

розглянувши заяву про відвід суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Шарапи В.М. у справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про скасування припису,

У С Т А Н О В И В :

10 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., яка обґрунтована тим, що дії колегії суддів Верховного Суду під час відкриття касаційного провадження у справі ставлять під сумнів безсторонність та об`єктивність цих суддів, оскільки дають підстави вважати, що скаржнику у цій справі надано значні переваги.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне врахувати, зокрема, відповідні підходи (принципи), сформульовані у практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ (справа «Білух проти України», заява № 33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява № 14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

У той же час Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зокрема, на підтвердження своїх доводів про упередженість та необ`єктивність колегії суддів заявники вказують на такі процесуальні недоліки, допущені, на їх думку, колегією суддів під час відкриття касаційного провадження:

- колегія суддів, постановляючи ухвалу від 25 червня 2021 року про відкриття касаційного провадження у справі № 464/7343/17, не перевірила отримання Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (Інспекція ДАБК у м. Львові) повного тексту постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року саме 12 березня 2021 року та відповідно, не встановила дотримання строків касаційного оскарження, визначених статтею 329 КАС України, та не вирішила належним чином питання про поновлення процесуальних строків;

- колегія суддів ухвалою від 29 квітня 2021 року залишила касаційну скаргу Інспекції ДАБК у м. Львові без руху у зв`язку з несплатою скаржником судового збору за подання касаційної скарги, що, на думку заявників, свідчить про прихильність суддів до скаржника, оскільки вважають, що Інспекція ДАБК у м. Львові таким чином порушила процесуальних обов`язок щодо своєчасної сплати судового збору;

- колегія суддів, відкриваючи касаційне провадження у справі № 464/7343/17, не врахувала, що скаржником не дотримано вимоги щодо детального обґрунтування у касаційній скарзі неправильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права;

- колегія суддів, постановляючи ухвалу від 29 квітня 2021 року про залишення без руху касаційної скарги Інспекції ДАБК у м. Львові, вийшла за межі вимог касаційної скарги та предмету спору, оскільки за власною ініціативою спонукала скаржника до одночасного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у частині закриття справи про адміністративне правопорушення;

- колегія суддів, постановляючи ухвалу від 25 червня 2021 року про відкриття касаційного провадження у справі № 464/7343/17, не перевірила повноваження представника Інспекції ДАБК у м. Львові - Сапіги А.В., яка подавала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, на здійснення представництва органу місцевого самоврядування;

- у касаційній скарзі Інспекція ДАБК у м. Львові посилалась лише на правові позиції Верховного Суду, сформульовані у постановах, в яких до складу колегії входили суддя-доповідач Берназюк Я.О. або інші судді з цієї колегії, що, на думку заявників, може свідчити про намагання скаржника вплинути на колегію суддів у цій справі.

Суд дослідив доводи, наведені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у заяві про відвід суддів, і вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не містять передбачених статтями 36, 37 КАС України підстав для відведення суддів від розгляду справи.

Наведені у заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотиви, за яких, на їх думку, судді Берназюк Я.О., Коваленко Н.В. та Шарапа В.М. підлягають відводу, не можуть слугувати підставою для відведення цих суддів, оскільки такі мотиви ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість вказаних суддів у результаті розгляду цієї справи, або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості, з матеріалів касаційної скарги та доводів заяви про відвід суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР) повний текст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року у справі № 464/7343/17 (номер в ЄДРСР 95409155) був оприлюднений 12 березня 2021 року, а тому відлік строку на касаційне оскарження з цієї дати відповідає вимогам статей 251 та 329 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, відкриття касаційного провадження на підставі касаційного скарги, в якій Інспекцією ДАБК у м. Львові наведені обґрунтування щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій окремих положень законів України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» та зазначено про неврахування, на думку скаржника, судами попередніх інстанцій деяких висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду, узгоджується з вимогами статті 328 КАС України.

Частиною другою статті 332 КАС України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Вищезазначені статті не обмежують повноваження адміністративного суду щодо залишення касаційної скарги без руху у разі недотримання скаржником вимог до оформлення касаційної скарги залежно від того, чи належить суб`єкт оскарження до суб`єкта владних повноважень чи до суб`єкта приватного права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 віднесена до кола осіб, які мають повноваження вчиняти дії від імені Інспекції ДАБК у м. Львові, у тому числі підписувати документи. При цьому касаційна скарга підписана в.о. начальника Інспекції ДАБК у м. Львові Павлишин Т.

Отже, наведені доводи та мотиви заяви про відвід колегії суддів Берназюк Я.О., Коваленко Н.В. та Шарапа В.М. спростовуються відповідними положеннями КАС України та обставинами, встановленими колегією суддів під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви позивача про відвід суддям для проведення автоматичного розподілу для визначення судді для її розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 31, 36, 37, 39, 40, 243, 248 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., визнати необґрунтованою.

2. Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відвід колегії суддів у складі Касаційного адміністративного суду передати до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду цієї заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: Н.В. Коваленко

В.М. Шарапа