Справа № 400/4493/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 р. Справа № 400/4493/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про: визнання рішення протиправним; зобов`язання вчинити певні дії; визнання наказів від 23.09.2021 № 100-0, від 22.04.2021 № 36-0 неправомірними і внесення до них змін,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про призначення ОСОБА_1 9 рангу категорії «В» державних службовців;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Миколаївській області призначити ОСОБА_1 відповідний ранг державного службовця - найвищий у вказаній категорії - 6 ранг категорії «В», який відповідає стажу роботи, досвіду, професіоналізму та справедливості;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці у надбавці до посадового окладу за присвоєний 6 ранг державного службовця з 23.09.2019 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів»;

- визнати неправомірним і внести зміни до наказу № 100-0 від 23.09.2021 року та до наказу № 36-р від 22.04.2021 року Головного управління ДФС у Миколаївській області, до особової справи та до трудової книжки, якими присвоїти 6 ранг категорії «В» ОСОБА_1 , яка займає посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Ухвалою від 23.06.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після сумлінної 20 річної праці на посадах державної служби вона отримала найнижчий ранг державного службовця, який отримують особи, які вперше призначаються на посади державної служби. Порушення норм Закону України № 3723 та Закону України № 889 негативно впливає на майнові права позивача, єдиним джерело доходу якої є заробітна плата державного службовця.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити у повному обсязі. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача з липня 2018 року до дня призначення на посаду до Головного управління ДФС у Миколаївській області вона не перебувала на посадах державної служби. Враховуючи положення п. 9 Постанови № 306, державному службовцю, який був звільнений з державної служби та повернувся на державну службу, черговий ранг присвоюється через три роки з дня призначення на посаду державної служби. В зв`язку з зазначеним, при призначенні позивача на посаду ГУ ДФС у Миколаївській області було враховано раніше присвоєний 9 ранг державного службовця та період перебування на посадах не державної служби.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Згідно записів у трудовій книжці позивача, з 01.03.1996 року вона працювала у Миколаївському обласному суді. 16.08.1996 року позивача переведено на посаду секретаря судових засідань з присвоєнням 11 рангу державного службовця 5 категорії (наказ № 169 від 16.08.1996 року). 14.04.1997 року позивач звільнена з посади за власним бажанням.

У період з 05.11.1997 року по 12.04.2001 року позивач працювала на посаді архіваріуса Залізничного районного суду м. Сімферополь.

З 25.06.2001 року по 11.05.2002 року позивач працювала в управлінні праці та соціального захисту населення Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, де 13.09.2001 року їй було присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (наказ № 258 від 13.09.2001 року).

01.07.2002 року позивач прийнята на посаду секретаря судового засідання апеляційного суду Миколаївської області. 12.11.2002 року позивачу присвоєний 10 ранг 5 категорії державного службовця. З 01.04.2004 року позивач була переведена на посаду помічника судді. 01.08.2006 року їй присвоєний 9 ранг 5 категорії державного службовця (наказ № 231 від 04.08.2006 року). 27.09.2016 року позивач переведена на посаду головного спеціаліста суду з присвоєнням 9 рангу державного службовця відповідно зайнятої посади в межах категорії «В» (наказ № 121/к від 27.09.2016 року). До звільнення з суду 03.07.2018 року позивач була переведена на декілька інших посад, записи щодо присвоєння іншого рангу у даний період відсутні.

Наказом ГУ ДФС від 23.09.2020 року № 100-о позивача 24.09.2020 року було призначено на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2.

Пунктом 2 зазначеного наказу позивачу присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи ІІІ рангу», що відповідає 9 рангу державного службовця.

Наказом ГУ ДФС від 21.04.2021 року № 26-0 позивача звільнено з посади головного державного інспектора правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївській області припинивши дію контракту.

Наказом ГУ ДФС від 22.04.2021 року № 37-0 позивача з 27.04.2021 року призначено на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївській області як таку, що визначена переможцем конкурсу на цю посаду, та підтверджено 9 ранг державного службовця, присвоєний наказом ГУ ДФС від 16.01.2021 року № 3-0.

Не погоджуючись з присвоєним рангом державного службовця, позивач 09.03.2021 року звернулась до Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономній республіці Крим та м. Севастополі із заявою про надання роз`яснень з питання якому рангу відповідає стаж державної служби більш 20 років і чи є механізм приведення до відповідності рангів державних службовців.

Листом від 15.03.2021 року № 42/ТО 03-27 Міжрегіональне управління Національного агентства України з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономній республіці Крим та м. Севастополі повідомило позивачу, що служба управління ГУ ДФС при призначенні її на посаду головного державного інспектора та присвоєнні 9 рангу державного службовця в межах посади державної служби категорії «В», діяла в межах чинного законодавства.

12.05.2021 рок позивач звернулась до ГУ ДФС із заявою, в якій просила внести зміни до наказів ГУ ДФС від 23.09.2021 року № 100-0 та від 27.04.2021 року № 37-0, до особової справи та трудової книжки, якими присвоїти позивачеві 6 ранг державного службовця для відповідної категорії посадових осіб податкових органів, як встановлено Додатком 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року № 306 та Законом України № 889.

Листом від 17.05.2021 року № 101/П/14-97-07-06 позивачу роз`яснено, що з липня 2018 року до призначення на посаду до ГУ ДФС, відповідно до записів її трудової книжки, позивач не перебувала на посадах державної служби. Враховуючи положення п. 9 Постанови № 306, державному службовцю, який був звільнений з державної служби та повернувся на державну службу, черговий ранг присвоюється через три роки з дня призначення на посаду державної служби. В зв`язку з зазначеним, при призначенні позивача 24.09.2020 року на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, призначенні 27.04.2021 року на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення, як переможця конкурсу, ГУ ДФС у Миколаївській області було враховано раніше присвоєний 9 ранг державного службовця та період перебування на посадах не державної служби.

Не погоджуючись з присвоєнням їй 9 рангу категорії «В» державних службовців, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі та раніше за текстом - Закон України № 889) державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України № 889 посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України № 889 посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби:

1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади:

Керівника Апарату Верховної Ради України та його заступників;

керівника апарату (секретаріату) постійно діючого допоміжного органу, утвореного Президентом України;

Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств;

керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників;

керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів та їх заступників, керівників секретаріатів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та їх заступників, Голови Державної судової адміністрації України та його заступників;

керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників;

2) категорія «Б» - посади:

керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів;

3) категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б».

Згідно положень ст. 39 Закону України № 889 ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Встановлюється дев`ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Присвоюються такі ранги:

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад.

Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності.

За особливі досягнення або за виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може бути достроково присвоєно черговий ранг.

Дострокове присвоєння чергового рангу може здійснюватися не раніше ніж через один рік після присвоєння попереднього рангу.

За сумлінну службу державному службовцю у зв`язку з виходом на пенсію присвоюється черговий ранг поза межами відповідної категорії посад.

У разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг.

В особовій справі державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця.

Відомості про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця вносяться до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. На вимогу державного службовця у трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця.

Згідно ч. 1 п. 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 (у редакції, чинній на час винесення спірних правовідносин; далі та раніше за текстом - Порядок № 306) державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон України № 3723), присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Аналізуючи наведені правові норми законодавства у системному зв`язку та у зіставленні з обставинами цієї справи суд зазначає наступне:

Судом встановлено, що позивача наказом ГУ ДФС від 23.09.2020 року № 100-о 24.09.2020 року призначено на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення, шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2. Пунктом 2 зазначеного наказу позивачу присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи ІІІ рангу», що відповідає 9 рангу державного службовця.

У зв`язку з змінною міста роботи та прийняттям на вищезазначену посаду у позивача змінилися не тільки найменування посади, а також обсяг функціональних обов`язків за цими посадами (з урахуванням змін в організації роботи державного органу).

У розумінні ст.ст. 2, 26 Закону України № 3723 та з урахуванням пункту 10 Порядку № 306 умовою/підставою для присвоєння чергового рангу є перебування державного службовця протягом трьох років (за Законом України № 3723 було два роки) на певній посаді державної служби (відповідної категорії).

Граматичний в поєднанні з системним аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що для присвоєння чергового рангу потрібно виходити саме із останньої займаної посади державного службовця, що своєю чергою вимагає зважати на структуру і штатний розпис державного органу і місце «посади» як їх структурної одиниці.

Перебування на посаді державної служби закономірно передбачає виконання визначеного кола повноважень (за цією посадою), на основі чого можна власне зрозуміти/уяснити призначення цієї посади, її місце в структурі органу та розрізнити сутнісні зміни в організації роботи державного органу.

Втім ранг державного службовця є видом спеціальних звань і пов`язується із займаною посадою. Період перебування на посаді державної служби для присвоєння чергового рангу не може обчислюватися сумарно, тобто враховувати період перебування на певній (іншій) посаді державної служби, безвідносно до місця цієї посади у структурі і штаті державного органу.

Тому суд вважає правильним, що при призначенні ОСОБА_1 24.09.2020 року на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину, призначенні 27.04.2021 року на посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення, як переможця конкурсу на цю посаду та підтвердження наявного 9 рангу державного службовця, відповідно до Положення № 306 та записів її трудової книжки, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області було враховано раніше присвоєний 9 ранг державного службовця та період перебування на посадах не державної служби. Строк для присвоєння чергового рангу треба починати обчислювати саме із вказаної дати призначення позивача 24.09.2020 року на відповідну посаду.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 90, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) про: визнання протиправним рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про призначення ОСОБА_1 9 рангу категорії «В» державних службовців; зобов`язання Головного управління ДФС у Миколаївській області призначити ОСОБА_1 відповідний ранг державного службовця - найвищий у вказаній категорії - 6 ранг категорії «В», який відповідає стажу роботи, досвіду, професіоналізму та справедливості; зобов`язання Головного управління ДФС у Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці у надбавці до посадового окладу за присвоєний 6 ранг державного службовця з 23.09.2019 року у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів»; визнання неправомірним і внесення змін до наказу № 100-0 від 23.09.2021 року та до наказу № 36-р від 22.04.2021 року Головного управління ДФС у Миколаївській області, до особової справи та до трудової книжки, якими присвоїти 6 ранг категорії «В» ОСОБА_1 , яка займає посаду головного державного інспектора сектору правового забезпечення Головного управління ДФС у Миколаївській області - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.08.2021 року.

Суддя О.В. Малих