Справа № 200/6887/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 р. Справа№200/6887/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі відповідач, управління) про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 211 від 26 лютого 2021 року «Про попередження про необхідність дотримання службової дисципліни»;

- визнання протиправним та скасування наказу № 78 від 29 січня 2021 року «Про призначення службового розслідування».

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить службу оперуповноваженим СКП відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області у званні капітана поліції.

07 січня 2021 року під час перебування на чергуванні один з працівників поліції розпочав запитувати позивача щодо знання ним положень Закону України «Про національну поліції» та наказу МВС № 70 від 01.02.2016 р. В результаті, відповідачем був прийнятий наказ № 211 від 26 лютого 2021 року «Про попередження про необхідність дотримання службової дисципліни» за порушення вимог пунктів 2, 8, 12 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині неналежного знання законів, інших нормативно-правових актів, що визначають повноваження поліції, дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення. Зазначеному наказу передував наказ відповідача № 78 від 29 січня 2021 року «Про призначення службового розслідування».

Позивач вважає накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки положеннями Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції передбачено перелік підстав для призначення службового розслідування, проте серед них відсутні підстави за наявності яких, відповідач мав право призначити службове розслідування. У зв`язку з тим, що наказ від 29 січня 2021 року є протиправним, виданий на його підставі наказ від 26 лютого 2021 року є також протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, позивач зазначає, що Дисциплінарний статут не передбачає такого виду дисциплінарного стягнення як попередження про необхідність дотримання службової дисципліни. Відповідно до положень Дисциплінарного статуту призначення службового розслідування має наслідком затвердження висновку за результатами службового розслідування, однак у оскаржуваному наказі посилання на такий висновок відсутній, а отже станом на 26 лютого 2021 року сплинув строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також позивач зазначає, що у оскаржуваному наказі від 26 лютого 2021 року відсутні посилання на докази, які підтверджують невиконання посадових обов`язків. 07 січня 2021 року позивачем пройдено інструктаж, де він надав відповіді на всі запитання керівництва у якого не було нарікань. Зазначає, що перевірка знань здійснювалась безпосередньо на блок посту, що відволікає поліцейського від чергування. Крім того, наказ № 211 від 26 лютого 2021 року був підписаний полковником поліції Бичіним С, який не є керівником Національної поліції та не має повноважень щодо застосування до підлеглих дисциплінарних стягнень. Таким чином, за відсутності повноважень у особи, яка підписала наказ, застосування дисциплінарного стягнення, притягнення до відповідальності не відповідає положенням Дисциплінарного статуту.

Позивач також зауважив на тому, що його не повідомили про проведення службового розслідування та про підстави його проведення, внаслідок чого він не міг знайомитись з матеріалами, користуватись правничою допомогою, клопотати про долучення документів.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та повідомлення (виклику) учасників справи.

06 липня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 07 січня 2021 року ОСОБА_1 знаходячись на чергуванні на блок посту у якості «оператора» знаходився у приміщенні модуля без нагрудного знаку (жетону) та спеціальних засобів (БЖ та ПР). Положеннями Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» встановлено, що поліцейський має право оскаржити застосовано до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку, однак позивач не подав рапорт до прямого керівника. Представник відповідача також зауважив на тому, що позивач пропустив строк звернення до суду, що підтверджується актом про відмову від ознайомлення з наказом. Крім того, попередження про необхідність дотримання службової дисципліни не є дисциплінарним стягненням.

23 липня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що поданий відзив на позовну заяву не повинен братись судом до уваги, оскільки підписаний не уповноваженою на те особою. Крім того, відзив складений з грубим порушенням норма процесуального права та має бути повернутий особі, яка його подала.

Позивач заперечував проти твердження відповідача викладених у відзиві на позовну заяву та зазначив, що направлення рапорту до прямого керівника щодо оскарження застосування дисциплінарного стягнення є правом, а не обов`язком поліцейського. В свою чергу, право звернення до суду є правом кожного громадянина України. Щодо пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що не мав можливості на ознайомлення з матеріалами службового розслідування у зв`язку з чим, був змушений звернутись до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Відповідь на адвокатський запит була отримана лише 30 квітня 2021 року. Крім того, наданий відповідачем акт про відмову ознайомлюватись з наказом не підтверджує той факт, що позивачу було запропоновано ознайомитись із наказом, матеріалами службового розслідування, висновками тощо. Акт був складений за відсутності позивача та не містить його підпису. Крім того, в акті зазначено « ОСОБА_2 » , а не ОСОБА_1 .

Також позивач зазначив, що в спірному наказі №78 зазначена посадова особа « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 » у зв`язку з чим, в даному наказі мова йдеться про іншу особу. Аналогічне прізвище зазначено у висновку службового розслідування. Зауважує на тому, що у висновку службового розслідування були відсутні відомості, зазначені в абз. № 3 та №4 сторінки № 2 пояснення, а також повністю відсутня інформація, викладена на сторінках №3 та №4 пояснення. Також у висновку службового розслідування не було надано оцінки наданим позивачем разом із рапортом додаткам, що порушує положення Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України 07.11.2018 р. Позивача не було попереджено про відмову від надання пояснень та він не надав згоду на обробку персональних даннику зв`язку з чим, у висновку службового розслідування були відсутні законні підстави зазначати персональні дані. Таким чином, висновок службового розслідування складений з грубими порушеннями Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України 07.11.2018 р.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Судом встановлено, що позивач проходить службу оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області у званні капітана поліції.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29 січня 2021 року № 78 08 січня 2021 року керівництву Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області надійшов рапорт відповідального по Маріупольському РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції В. Зелінського, яким за час несення служби в період з 08:00 07 січня 2021 року до 05:00 08 січня 2021 року було організовано проведення перевірок нарядів, задіяних на охорону об`єктів життєзабезпечення та інфраструктури. О 12:45 перевірено несення служби на блокпосту ЗС 008, виявлений недолік, оперуповноважений СКП відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_1 , який заступив на чергування на блокпост у якості «оператора», знаходився у приміщенні модуля без нагрудного знаку (жетону), спеціальні засоби (БЖ та ПР) лежали навпроти столу де знаходився ОСОБА_3 , близько 1,5 метрів на сейфі в безпосередній близькості до громадян, які перевіряються по Інформаційному центру. Також ОСОБА_3 показав незадовільні знання ст. 46 Закону України «Про національну поліцію».

У зв`язку з наведеним, призначено службове розслідування.

Відповідно до висновку щодо порушення службової дисципліни працівником відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області факт порушення визнано таким, що підтвердився. За порушення п. 2, п. 8, п. 12 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині неналежного знання законів, інших нормативно-правових актів, що визначають повноваження поліції, дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 (0160203) попередити про необхідність дотримання службової дисципліни.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 26 лютого 2021 року № 211 «Про порушення службової дисципліни працівником відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області та його покарання» визначено за порушення п. 2, п. 8, п. 12 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині неналежного знання законів, інших нормативно-правових актів, що визначають повноваження поліції, дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 (0160203) попередити про необхідність дотримання службової дисципліни.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом МВС України 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з вимогами статті 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Вимогами частини другої статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до вимог статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Вимогами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.

У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Обґрунтовуючи протиправність наказу № 78 від 29 січня 2021 року позивач зазначив про відсутність передбачених Порядком № 893 підстав для призначення службового розслідування. Крім того, у наказі зазначено по-батькові « ОСОБА_4 » заміст « ОСОБА_4 », а тому службове розслідування призначено відносно іншої особи.

Відповідно до п.п. 1, 2 Розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»; ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень; недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу; недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування; втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження; розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом; порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів; перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається зі спірного наказу № 78 від 29 січня 2021 року підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт майора поліції В. Зелінського.

З рапорту В. Зелінського вбачається, що під час проведення перевірки нарядів майором поліції Вадимом Зелінським встановлено, що оперуповноважений Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капітан поліції Єрмонов Святослав В`ячеславович, посвідчення ДОП № 012238, жетон № 0160203, який заступив на чергування БП в якості «оператора» знаходився у приміщенні модуля без нагрудного знака (жетону), спеціальні засоби (БЖ та ПР) лежали навпроти столу де знахився ОСОБА_1 близько 1,5 метрів на сейфі в безпосередній близькості до громадян, які перевіряються по Інформаційному центру. Також ОСОБА_1 показав незадовільні знання ст. 46 Закону України «Про національну поліцію».

Як вже зазначалось раніше, відповідно до положень пункту 1 Розділу ІІ Порядку 893 підставою для призначення службового розслідування є, зокрема, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Пунктом 3 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що видавши наказ від 29 січня 2021 року № 78 «Про призначення службового розслідування» на підставі рапорту про вчинення порушення, з урахуванням відомостей наведених у рапорті, відповідач не порушив вимог, зокрема, п. 1 Розділу ІІ Порядку № 893.

Крім того, суд зазначає, що зазначення у спірному наказі по-батькові « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 » є технічною помилкою, не спростовує наведену у ньому інформацію стосовно позивача.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування наказу № 78 від 29 січня 2021 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо правомірності наказу відповідача № 211 від 26 лютого 2021 року, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, відповідно до ст. 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частиною одинадцятою статті 19 Дисциплінарного статуту, у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Суд зазначає, що положеннями Дисциплінарного статуту передбачено виключний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до поліцейського в разі порушення ним службової дисципліни. Про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення видається письмовий наказ. Натомість попередження про необхідність дотримання службової дисципліни не входить до видів дисциплінарного стягнення, визначених статтею 13 Дисциплінарного статуту, і, відповідно, не реалізується у вигляді видання наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається зі спірного наказу, забезпечення його виконання покладено на начальника відділу поліції у відповідності до ч. 2 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України яка визначає, що наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним.

З огляду на наведене, суд критично ставиться на посилання відповідача на те, що попередження про необхідність дотримання службової дисципліни не є видом дисциплінарного стягнення, застосованим до позивача спірним наказом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 26 лютого 2021 року № 211 підлягає скасуванню з підстав недотримання процедури його прийняття. При цьому суд зауважує, що в рамках розгляду даної справи не здійснюється аналіз правильності оскаржуваного наказу по суті, оскільки він підлягає скасуванню внаслідок порушення процедури його прийняття.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строків звернення до суду, судом не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач не був ознайомлений зі спірними наказами. З позовної заяви вбачається, що позивач ознайомився зі спірними наказами 30 квітня 2021 року після їх направлення відповідачем на запит представника позивача. Доказів спростування зазначеного суду не надано. Крім того, наданий відповідачем акт про відмову від ознайомлення з наказом від 12 березня 2021 року не є достатнім доказом обізнаності позивача зі змістом прийнятого наказу.

Слід також зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 26 лютого 2021 року № 211 «Про порушення службової дисципліни працівником відділу поліції № 2 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області та його покарання».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 09 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко