Справа № 400/2336/20
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Київ

11 серпня 2021 року

справа № 400/2336/20

адміністративне провадження № К/9901/29454/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-83"

на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2021 року

у справі № 400/2336/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-83"

до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління ДПС у Миколаївській області, Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

про скасування наказу від 29 липня 2019 року № 984 в частині та податкових повідомлень-рішень від 7 жовтня 2019 року № 05460506, від 8 жовтня 2019 року № 6,

УСТАНОВИВ:

9 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-83" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2021 року у справі № 400/2336/20, предметом спору у якій є скасування наказу Головного управління ДФС у Херсонській області АРК та м.Севастополі від 29 липня 2019 року №984 про проведення фактичної перевірки в частині проведення фактичної перевірки позивача; скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі від 7 жовтня 2019 року № 05460506 про застосування штрафних санкцій у сумі 267 000 грн; скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 8 жовтня 2019 року №6 про застосування штрафних санкцій у сумі 1 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Товариство як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема вказує, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, від 4 вересня 2020 року у справі № 821/1274/18, від 2 вересня 2020 року у справі № 821/1828/16, від 4 грудня 2018 року у справі № 820/4894/18, від 6 березня 2018 року у справі № 805/2307/17-а, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/3439/16, від 13 березня 2018 року у справі № 804/1113/16, від 24 травня 2019 року у справі № 826/16221/15, від 3 жовтня 2019 року у справі № 820/850/16, від 16 жовтня 2019 року у справі № 820/11291/15, від 22 листопада 2019 року у справі № 815/4392/15.

При цьому суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що скаржник не конкретизує, яку норму права неправильно застосували суди попередніх інстанцій, і як, на думку скаржника, вона має бути застосована з огляду на висновки Верховного Суду здійснені в інших справах з подібними правовідносинами. Крім того, скаржник не доводить подібність правовідносин цієї справи із справами, на які є посилання у касаційній скарзі.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Крім того, подаючи касаційну скаргу у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржником не обґрунтовано належним чином у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі не зазначені. Виняткове значення цієї справи не підтверджено відповідним обґрунтуванням та належними доказами.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-83" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2021 року у справі № 400/2336/20 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Ф. Ханова