Справа № 140/5667/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення позову без розгляду

12 серпня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5667/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати при звільненні грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 №21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації»; зобов`язання нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, та за цінами предметів обмундирування визначеними станом на 01.01.2019 Розпорядженням Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.01.2019 №21 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду. Дане клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення з 01.08.2019, а тому позивач пропустив місячний строк звернення до суду з даними позовними вимогами, так як право на звернення до суду виникло з 20.08.2019 (дата отримання грошової компенсації за речове майно), звернувся з позовом лише в червні 2021 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду, з огляду наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом в Луцькому прикордонному загоні у військовому званні «підполковник» по 01.08.2019. Вказане дає підстави для висновку, що, будучи професійним військовослужбовцем, позивач повинен був знати про своє право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби.

У свою чергу, фактично розрахунок щодо грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу відбувся 22.08.2019, що підтверджується матеріалами справи, разом з тим, не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати компенсації за не отримане речове майно не за цінами які визначені на таке майно у 2019 році, а за нижчими, до суду з цим позовом позивач звернувся лише 04.06.2021, тобто поза місячним строком.

Суд зазначає, що механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначено Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі КАС України) визначено: позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом початком перебігу строку є день, коли особа дізналась або повинна була (могла) дізнатись про порушення свого права.

Таким чином, для визначення моменту виникнення права на звернення до суду важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники, що свідчить про презумпцію можливості та обов`язку особи цікавитись та бути обізнаною про свої права та стан їх дотримання з боку інших осіб, а відтак незнання особою про порушення її права, і, як наслідок, незвернення за його захистом до суду, не є самодостатньою та поважною причиною.

При цьому, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 (провадження №К/9901/5696/20) (тобто, у справі, предметом спору у якій є визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно), які полягають у тому, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Відтак, місячний строк звернення до суду у спірних правовідносинах почав свій перебіг з 23.08.2019 (наступний день після виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно).

Суд зазначає, що при наявності об`єктивних (таких, що не залежать від волі особи) причин дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, позивач повинен довести поважність та реальність таких причин в силу приписів статті 77 КАС України, відповідно до яких, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо існування об`єктивних та непереборних обставин, які завадили йому звернутись до суду із позовом про захист своїх прав в межах встановленого строку на звернення до суду.

Щодо посилання позивача на неотримання розрахунків належних йому виплат за рапортами від 25.07.2019 та 26.07.2019 суд зазначає наступне.

Як вбачається з рапорту позивача від 25.07.2019, ОСОБА_1 звернувся до начальника Луцького прикордонного загону у якому просив виплатити грошову компенсацію замість неотриманого під час проходження військової служби речового майна. У свою чергу, у рапорті від 26.07.2019 позивач просив виплатити усі належні грошові суми при звільненні з військової служби на день виключення зі списків військової частини, а також просив надати довідку-розрахунок всіх грошових нарахувань, що належать йому до виплати. Суд звертає увагу, що дані рапорти були подані позивачем ще до звільнення його зі служби та до отримання компенсації за неотримане речове майно.

У свою чергу, з заявою про отримання довідки про вартість речового майна позивач звернувся лише 11.05.2021. Доказів звернення з даною заявою після виключення 01.08.2019 зі списків особового складу частини та після отримання 22.08.2019 компенсації за неотримане речове майно позивачем не надано, а судом не встановлено. Як і не встановлено судом об`єктивних обставин, які перешкоджали позивачу звернутись в суд з позовом після отримання 22.08.2019 компенсації за неотримане речове майно. Також суд вважає безпідставними посилання позивача про необізнаність станом на 22.08.2019 з порушенням його права щодо грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки, у випадку, якщо позивач ставив під сумнів розмір отриманої грошової компенсації, він мав право після 22.08.2019 (після того як позивачу стало відомо про розмір отриманої компенсації) звернутись до відповідача з заявою про отримання довідки про вартість речового майна з метою перевірки правильності такого нарахування. Однак, у період з 22.08.2019 по 11.05.2021 (а це більше півтора року) позивач погоджувався з розміром виплаченої компенсації та не вчиняв жодних активних дій для отримання інформації про вартість речового майна.

Таким чином, суд встановив, що позивач, будучи обізнаним про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів, у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду не надав, а відтак при відкритті провадження у справі суд дійшов передчасного висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що позивач у заяві про поновлення пропущеного строку як поважність причин пропуску строку звернення до суду вказував на неотримання довідки розрахунку, хоча ним було подані відповідні рапорти 25.07.2019 та 26.07.2019. Однак, суд звертає увагу, що довідка розрахунок вартості речового майна (за якою позивач звернувся лише 11.05.2021), у якій міститься інформація про вартість за конкретну одиницю речового майна та про суму грошової компенсації та довідка розрахунок всіх грошових нарахувань, які належали позивачу до виплати на день звільнення є різними довідками з різним змістом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Також, суд зазначає, що правові приписи, які встановлюють строки звернення до адміністративного суду означають, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації суб`єктивного права особи на позов у публічно-правових відносинах. Встановлення таких строків дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, спонукає до своєчасного вчинення ними процесуальних дій, передбачених КАС України, не зловживаючи ними.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, суд звертає увагу, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України обумовлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, слід залишити без розгляду.

Керуючись пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 123, 180, 183, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного суду України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко