Справа № 826/17709/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 826/17709/14

адміністративне провадження № К/9901/27332/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив: визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України від 24 жовтня 2014 року №1512к про звільнення його з посади першого заступника прокурора Одеської області; поновити його на займаній посаді; стягнути з Одеської обласної прокуратури на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 25 жовтня 2014 року і до моменту поновлення на публічній службі; зобов`язати Офіс Генерального прокурора проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування щодо нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 24 жовтня 2014 року №1512к про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника прокурора Одеської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Одеської області з 25 жовтня 2014 року. Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 25 жовтня 2014 року по 03 березня 2021 року в розмірі 1 235769,75 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року змінено абзац 4 рішення суду апеляційної інстанції та викладено його в такій редакції: " Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2014 року по 03 березня 2021 року в розмірі 4 443 790,29 грн. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року залишено без змін.

23 липня 2021 року Одеська обласна прокуратура надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року. Заявник, посилаючись на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить змінити оскаржувані судові рішення в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом зменшення суми.

Предметом спору цій справі є правомірність рішення про звільнення позивача з органів прокуратури на підставі Закону України "Про очищення влади" та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У касаційній скарзі Одеська обласна прокуратура зазначила, що оскаржує судові рішення на підставі підпунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Заявник, зокрема, послався на незастосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду стосовно застосування норм Закону України «Про очищення влади», проте ні номеру постанови Верховного Суду, ні норми права, що не застосовано судом апеляційної інстанції Одеська обласна прокуратура не зазначила.

Заявник також послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, щодо застосування пункту 7 розділу II «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ) щодо переведення до обласних прокуратур лише за наслідками успішно пройденої атестації; абзацу 3 пункту З Прикінцевих і перехідних положень Закон №113-ІХ про те, що до проходження атестації за прокурорами зберігається їхній попередній статус; статті 29 Закону України від 13 квітня 2020 року №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №553-ІХ) щодо граничного розміру заробітної плати» при визначенні розміру середнього заробітку прокурору, звільненому на підставі Закону України «Про очищення влади», а також щодо застосування розмірів посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1155 (далі - постанова КМУ №1155).

Проте, як саме висновки Верховного Суду щодо наведених заявником норм, якими, зокрема, урегульовані питання щодо проходження атестації прокурором, мають значення для вирішення цього спору, предметом розгляду якого є звільнення прокурора з посади на підставі Закону України "Про очищення влади" Одеська обласна прокуратура не зазначила.

Суд відхиляє також доводи заявника про необхідність формування висновку Верховного Суду у цій справі щодо застосування положень статті 29 Закону №553-ІХ та постанови КМУ №1155, так як скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судами, а Одеська обласна прокуратура лише зазначила про ці норми, однак не виклала їх у взаємозв`язку із обставинами справи та виключними підставами, передбаченими частиною четвертою статті 328 КАС України.

Решта доводів скарги зводяться до часткового опису обставин справи, цитування загальних норм законодавства, безпідставних посилань на висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №800/235/17, у контексті індивідуальних обставин, установлених судами у цій справі, неправильного обчислення судом розміру середнього заробітку, з наведенням власних розрахунків та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Одеська обласна прокуратура не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише загальні посилання на незастосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та відсутність такого висновку, за відсутності вмотивованих аргументів, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Одеської обласної прокуратури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко