Справа № 300/2688/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. справа № 300/2688/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання неправомірним і скасування рішення від 22.12.2020 №9 про відмову в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивачка, ОСОБА_1 ) 07.06.2021 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій просить:

- визнати неправомірним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, від 22.12.2020 №9 про відмову в переведенні позивачки з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 05.01.2021, з врахуванням до стажу державної служби періоду роботи позивачки з 17.04.2002 по 01.12.2020.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та 17.12.2020 звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", за результатами розгляду якої, останнім прийнято рішення від 22.12.2020 за №9 про відмову у переведенні на інший вид пенсії, посилаючись на те, що періоди роботи посадових осіб в органі місцевого самоврядування на посаді сільського голови не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. ОСОБА_1 із такою позицією відповідача не погоджується, зазначає, що виходячи з приписів статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а тому посада сільського голови, на якій позивачка працювала і час роботи на ній є підставою для зарахування спірного періоду з 17.04.2002 до 01.12.2020 до стажу державної служби. Відтак, зважаючи на те, що на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії, вік позивачки складав більш ніж 62 роки, до стажу державної служби підлягає зарахуванню період роботи на посаді сільського голови, який становить 17 років 7 місяців 15 днів, а загальний трудовий стаж складає більше 41 року, позивачка переконана у обґрунтованості заявлених позовних вимог та просить позов задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), відповідно до положень статті 262 КАС України (а.с.22-23).

Представниця відповідача скористалася правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 05.07.2021 за №0900-0803-7/22457 від 29.06.2021 (а.с.27-30). Просила в задоволенні позову відмовити, вказавши на відсутність підстав для зарахування спірного періоду роботи позивачки до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки займана позивачем посада є посадою органу місцевого самоврядування. Разом з цим зауважила, що у позивачки не було достатнього 20-річного стажу роботи на посадах, прирівняних до державної служби станом на 01.05.2016, тобто ОСОБА_1 не набула права на переведення на пенсію державного службовця, що відповідає приписам пункту 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки від 16.05.1979 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 починаючи з 17.04.2002 по 01.12.2020 обіймала виборну посаду міського голови Підберезької сільської ради (а.с.9-10).

Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування позивачкою складено 17.04.2002 (а.с.10).

У період з 17.04.2002 по 14.01.2011 позивачці присвоєно з 11 по 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

З метою переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», позивачка 17.12.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із відповідною заявою, за наслідком розгляду якої отримала рішення від 22.12.2020 №9 про відмову в задоволенні прохання ОСОБА_1 , обґрунтовану тим, що період її роботи з 17.04.2002 по 01.12.2020 не може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки посада, на якій працювала позивачка є посадою органу місцевого самоврядування (а.с.12 та зворотна сторона).

Вважаючи таку відмову протиправною, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року за №2493-III (надалі, також Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493-III (в редакції, чинній станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульовувалося Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за №3723-XII (надалі, також Закон №3723-ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року за №889-VIII (надалі, також Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», слід враховувати до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

В свою чергу, відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 (надалі, також - Порядок №283).

Так, абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Посада, яку обіймала позивачка за час роботи в органі місцевого самоврядування, в тому числі і станом на 01.05.2016, відноситься до посади, визначеної статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Як встановлено судом із записів трудової книжки ОСОБА_1 , з 17.04.2002 по 01.12.2020 позивачка безперервно обіймала посаду сільського голови

З огляду на вказане, суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Таким чином, посада сільського голови, відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 цього ж Закону та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Зазначені обставини вказують на безпідставність доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за сукупності інших умов дає право на призначення пенсії державного службовця.

Суд вважає, що період роботи позивачки на посаді в органі місцевого самоврядування з 17.04.2002 по 01.12.2020 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді, віднесеній до відповідної категорії посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII - 01.05.2016, становив більше 10 років, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Таке право виникло в позивачки з дати звернення із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про переведення на інший вид пенсії, тобто з 17.12.2020.

При цьому, надаючи оцінку доводам представниці відповідача щодо необхідного двадцятирічного стажу роботи на посаді, прирівняній до посади державної служби, як на визначальну умову переведення позивачки на пенсію державного службовця, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Наведена позиція суду відповідає висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Таким чином, враховуючи те, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 працювала на посаді в органі місцевого самоврядування, яка прирівняна до відповідної категорії посади державного службовця, набула більш як 10 років стажу державної служби, та досягла пенсійного віку, доводи представниці відповідача про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки з огляду на відсутність у неї необхідного 20-річного стажу роботи на посаді державної служби суд вважає безпідставними та не обґрунтованими.

Беручи до уваги висновок суду про те, що право на переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" виникло в позивачки з дати звернення із відповідною заявою до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про переведення на інший вид пенсії, тобто з 17.12.2020, суд вважає помилковою заявлену в прохальній частині позову вимогу про здійснення перерахунку пенсії позивачки з 05.01.2021. Жодного обгрунтування такої вимоги матеріали справи не містять.

За таких обставин, зважаючи на наявність законних підстав для переведення позивачки на інший вид пенсії з моменту звернення останньої до органу пенсійного фонду із відповідною заявою, а не з 05.01.2021, керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України), з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в цій частині та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 17.12.2020.

За наведених підстав та вказаних правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним в матеріалах справи дублікатом квитанції №0.0..1 від 03.06.2021 підтверджується сплата позивачкою судового збору в сумі 908,00 грн (а.с.1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки лише сплачена нею сума судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 255, 262, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22.12.2020 №9 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з 17.12.2020, з врахуванням до стажу державної служби періоду роботи позивачки на посаді сільського голови з 17.04.2002 по 01.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, 15 м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.