Справа № 243/4689/21
Суддя: Дюміна Н. О.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.

за участі:

секретаря судового засідання Прилуцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, майора поліції Зайцева Дмитра Олександровича, третя особа Головне управління національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, майора поліції Зайцева Дмитра Олександровича, третя особа Головне управління національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 20 квітня 2021 року о 09 годині 40 хвилин в м. Мирноград, квартал 40/9 транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням, був зупинений співробітниками поліції, які повідомили, що причиною зупинки є порушення п.п. 31.4.3 (ґ) ПДР України

20.04.2021 року інспектором Зайцевим Д.О. було винесено постанову серії БАА № 816025 від 20.04.2021 року, згідно якої: 20.04.2021 року о 09 годині 40 хвилин в м. Мирноград, в кварталі 40/9, водій керував ТЗ на якому на розсіювачах світлових приладів нанесено покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, зупинився на вимогу поліцейського та не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9(б), п.п. 31.4.3 (ґ) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст 122, ч.1 ст. 121 КУпАП за що до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штафу 510 грн. 00 коп.

З винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною, оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи мало місце адміністративне правопорушення та чи наявна вина позивача, у зв`язку з чим просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 816025 від 20.04.2021 року, згідно якої його визнано винним за ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. та стягнути на його користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та дату судового розгляду, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач інспектор управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Зайцев Д.О. був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, до судового засідання не з`явився, відзиву на позов та доказів, що підтверджують заперечення проти позову у встановлений судом строк не подав.

Представник третьої особи - ГУНП в Донецькій області до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час судового розгляду, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначив, що факт вчинення правопорушення підтверджується постановою серії БАА № 816025 та відсутністю заперечень щодо складання даної постанови збоку позивача. Надали до суду фотографію передньої частини автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

20.04.2021 року інспектором СРПП ВП № 4 Горлівського РУП Зайцевим Д.О. було винесено постанову серії БАА № 816025 від 20.04.2021 року, згідно якої: 20.04.2021 року о 09 годині 40 хвилин в м. Мирноград, в кварталі 40/9, водій ОСОБА_1 керував ТЗ на якому на розсіювачах світлових приладів нанесено покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, а зупинившись на вимогу поліцейського, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9(б), п.п. 31.4.3 (ґ) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст 122, ч.1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в

момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП адміністративним правопорушенням є - керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно постанови серії БАА № 816025 зазначено, що на розсіювачах світлових приладів ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , нанесено покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Позивач же у своєму позові зазначає, що нанесене на розсіювачах світлових приладів автомобіля Daewoo Lanos покриття не зменшує їх прозорість та світлопропускання.

Вказані заперечення позивача не були спростовані відповідачем, оскільки відзиву та заперечень на позов ним подано не було.

Надані до суду письмові пояснення третьої особи з фотографією передньої частини автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 демонструють суду наявність лише часткового покриття на розсіювачах фар автомобіля, що в свою чергу не заперечував у позові і сам позивач.

Однак до суду не було надано жодних доказів на підтвердження саме факту фіксування зменшення прозорості чи світлопропускання на розсіювачах світлових приладів транспортного засобу Daewoo Lanos, оскільки фара дійсно має декоративне покриття лише невеликої площі фари та є незрозумілим відсоток суттєвості впливу цього покриття на зменшення прозорості чи світлопропускання.

Відповідачем не зазначено в оскаржуваній постанові яке саме покриття було нанесене на світлових приладах автомобіля Daewoo Lanos та не обґрунтовано на підставі яких розрахунків чи нормативно правових актів ним було встановлено факт зменшення прозорості.

Відповідно до п.п.«б» п.9.9 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, крім іншого, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною другою статті 122 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог

відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач стверджує, що вказаних в постанові правопорушень не вчиняв, керував транспортним засобом з дотриманням вимог ПДР.

Відео доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.2 ст. 122 КУпАП суду надано не було.

Надана до суду третьою особою фотографія автомобіля не може в повній мірі довести факт вимкненої аварійної сигналізації, оскільки вказана сигналізація має мерехтливий режим роботи, у зв`язку з чим об`єктивно зафіксувати її роботу шляхом здійснення лише одного фотознімку не можливо.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначені положення повністю відповідають і вимогам п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», які вказують, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано суду заперечень проти позову та належних доказів, що їх підтверджують, а надана представником третьої особи фотографія не є беззаперечним доказом, який поза розумним сумнівом доводить винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП в діях позивача встановлена не була.

Також в судовому засіданні встановлено, що в пункті оскаржуваної постанови "До постанови додаються" відсутні відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідали вимогам, передбаченим ст.283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і

при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі Єрохіна проти України від 15.02.2013 р.).

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст. 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

На підставі ст.ст. 222, 258, 265-2, 283, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 9, 246, 250, 268, 286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектора реагування патрульної поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, майора поліції Зайцева Дмитра Олександровича, третя особа Головне управління національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 816025 від 20 квітня 2021 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 Маріупольського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, майором поліції Зайцевим Дмитром Олександровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О. Дюміна