Справа № 120/9178/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

13 серпня 2021 р. Справа № 120/9178/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: Військової частини НОМЕР_1

до: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про: стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано клопотання про поновлення строків для звернення до суду.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як передбачено ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини вважаються спірними.

Нормами ст. 122 КАС України передбачено диференційований підхід до регулювання тривалості строків звернення до адміністративного суду в залежності від статусу позивача та від категорії публічно - правового спору.

Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.

Правова оцінка зазначеному питанню надана Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18. Зміст висновку суду касаційної інстанції полягає у наступному: "спір за позовом військової частини до військовослужбовця (у тому числі звільненого зі служби) підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби".

Аналіз висновку Великої Палати Верховного Суду дає підстави вважати, що по - перше спір за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів є публічно - правовим, а по - друге виникає із відносин публічної служби.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, зазначаю, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При цьому, суддя з`ясовує момент, коли позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (заподіяння збитків).

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №376 від 22.11.2019 призначено службове розслідування з метою виявлення причин та обставин, що призвели до нестачі майна по бронетанковій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

За результатами проведеного службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_2 , видано наказ №403 від 12.12.2019 "Про результати проведення службового розслідування".

Із наведеного наказу вбачається, що майор ОСОБА_1 та майор ОСОБА_2 , не здійснювали належний контроль за наявністю військового майна по бронетанковій службі військової службі військової частини НОМЕР_2 , тим самим забезпечили такий порядок зберігання, який унеможливлював би викрадення (втрату) або нестачі військового майна по бронетанковій службі.

Вказані дії знаходяться у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із викраденням, втратою або нестачею військового майна по бронетанковій службі, тим самим внаслідок недбалого ставлення військовослужбовців до військової служби державі в особі військові частини НОМЕР_2 заподіяно істотну шкоду матеріального характеру у вигляді нестачі: двигуна УТД-20 №И10КТ2805, двигуна №Є08КТ2484, ЗІП до БМП-І на суму 58325,86 гривень.

Враховуючи, що про заподіяння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державі збитків у розмірі 58325,86 грн позивачу стало відомо за результатом службового розслідування, про що констатовано в наказі № 403 від 12.12.2019 "Про результати проведення службового розслідування", строк звернення, визначений частиною 5 статті 122 КАС України, сплинув 12.01.2020. Разом з тим, з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 04.08.2021 (дата здачі відправлення у поштовому відділенні задля направлення до суду), тобто із істотним пропущенням місячного строку звернення до суду.

Частиною 6 статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог частини 6 статті 161 КАС України, до позовної заяви додано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначив, що особовий склад військової частини НОМЕР_1 протягом 2019-2021 років був залучений до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", які залучаються та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил.

Також вказав, що у зв`язку із недостатнім фінансуванням притензійно-правової роботи кошти для сплати судового збору для подання позовної заяви надійшли із затримкою.

На переконання представника позивача, зазначені вище обставини унеможливлювали своєчасне подання документів до суду у терміни, визначені КАС України, у зв`язку із чим, просив поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи питання про наявність поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд враховує, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Крім того, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку на звернення до суду здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Суддя зауважує, що сплата судових витрат не є перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

При цьому, звертаю увагу на те, що відсутність належного фінансування, довготривала процедура погодження та сплати судового збору не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду та не є такою, що пов`язана з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи, та як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2020 року справа № 815/757/16, від 23 грудня 2020 року справа № 420/4458/19.

Також, позивачем не надано доказів того, що кошторисом на утримання військової частини НОМЕР_1 , видатки для сплати судового збору були відсутні. При цьому, доказів того, що надсилались до відповідного органу потреби на виділення додаткових коштів для звернення до суду з даним адміністративним позовом відсутні.

Посилання на те, що особовий склад військової частини НОМЕР_1 протягом 2019 - 2021 років був залучений до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування "Північ", які залучались та брали безпосередню участь в операції об`єднаних сил і перебували в районах проведення операцій на території Донецької та Луганської області, не можу визнати належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Так, представником позивача не наведено жодних обґрунтувань та не долучено допустимих доказів щодо наявності непереборних перешкод для вчасного звернення до суду, у зв`язку із залученням і участю в операції об`єднаних сил та перебування в районах проведення операцій на території Донецької та Луганської області.

З огляду на вищевикладене, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Відтак, причини на які зіслався представник позивача мотивуючи поновлення строку звернення до суду не є поважними та не можуть бути підставою для його задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, доходжу висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху. При цьому, військовій частині НОМЕР_1 надається строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій необхідно вказати підстави для поновлення строку, які б свідчили про наявність обставин, що могли б оцінюватися як об`єктивні, тобто такі, що не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Також необхідно долучити відповідні докази.

Керуючись ст. 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256, КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, що наведені у клопотанні долученого до позовної заяви.

2. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів, залишити без руху.

3. Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені у мотивувальній частині ухвали суду.

4. Копію ухвалу направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна