Справа № 460/5667/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2021 року м. Рівне №460/5667/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Сищук К.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Самкова Т.М.,

відповідача: представник Поддубний М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Олександрійської сільської ради
доРівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)
про скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:

Олександрійська сільська рада звернулася до суду з позовом до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просить суд:

скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №63496373 від 05.11.2020 року, винесену державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною у розмірі 20000.00 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.11.2020 року в сумі 200 грн.;

скасувати постанову ВП №64047796 від 06.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 20000 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 69 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 200 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 69 грн.. винесені державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною.

На обґрунтування позовної заяви представник позивача вказав, що 05.11.2020 державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63496373 про примусове виконання виконавчого листа №570/5151/16-ц від 19.11.2018. Зазначив, що у зв`язку добровільним виконанням рішення Рівненського районного суду у справі №570/5151/16, 21.12.2020 державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63496373. Однак, 05.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору №63496373 у розмірі 20000.00 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.11.2020 року в сумі 200 грн. В подальшому державним виконавцем було винесено постанову ВП №64047796 від 06.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в сумі 20000 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 69 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 200 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021 року в сумі 69 грн. Зауважив, оскільки Олександрівська сільська рада не визнана в судовому порядку боржником по виконавчих провадженнях №63496373 та №64047796 та в добровільному порядку виконала виконавчий лист №570/5151/16-ц за зобов`язаннями Заборольської сільської ради, то оскаржуванні постанови підлягають до скасування. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві представник відповідача вказав, що державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вирішується питання щодо заміни сторони виконавчого провадження з боржника - Заборольська сільська рада Рівненського району Рівненської області на Олександріївську сільську раду Рівненського району Рівненської області, у зв`язку з тим, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" все майно спільної власності територіальних громад є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді. Зауважив, що позивачем сплутано добровільне виконання рішення у відповідності до статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", яке стосується лише періодичних платежів, та не може бути застосоване до оскаржуваних постанов. Зазначив, що на момент подачі позову Олександрівська сільська рада не є стороною ВП №63496373 та №64047796, а тому відсутні законні підстави на оскарження постанов державного виконавця №63496373 від 05.11.2020 та №64047796 від 06.01.2021.Оскільки, спірні постанови в повній мірі відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження" просив суд відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача повністю підтримав позицію, викладену в адміністративному позові, та вважає, що твердження відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими.

26.07.2021 розгляд справи відкладено до 04.08.2021.

У судовому засіданні 04.08.2021 оголошено перерву до 10.08.2021.

У судовому засідання 10.08.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

05.11.2020 державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63496373 про примусове виконання виконавчого листа №570/5151/16-ц виданого 19.11.2018 Рівненським районним судом Рівненської області про зобов`язання Заборольській сільській раді Рівненського району Рівненської області на черговій сесії розглянути питання про надання безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Забороль Рівненського рйону Рівненської області.

07.12.2020 до Відділу надійшов лист з додатками № 576 від 02.12.2020 Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області, в якому повідомлялося про те, що на черговій сесії Олександрійської ради 01.12.2020 було розглянуто питання про надання ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с.Забороль.

21.12.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону Украіни «Про виконавче провадження», постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.11.2020 № 63496373 виокремлено в окремі провадження.

Відповідно до заяви Олександріївської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 12.04.2021 вих. № 03-01-28/296 Олександріївська сільська рада згідно рішення № 964 від 22.01.2018 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єдналася з територіальними громадами сіл Кустин, Решуцьк, Сергіївка Кустинської сільської ради, сіл Забороль, Боянівка Заборольської сільської ради в Олександріївську територіальну громаду у селі Олександрія.

12.04.2021 Олександріївська сільська рада звернулася до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) і заявою № 03-01-28/296 про скасування постанови про стягнення виконавчого збору №63496373, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.11.2020, постанови №64047796 від 06.01.2021, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021, постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.01.2021.

Листом від 12.05.2021 №24091 Рівненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повідомив про відсутність підстав скасування оскаржуваних постанов.

Вважаючи вищезазначені постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 4 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України.

Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 27 Закону Украіни «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України, у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також відповідно до абзацу 2 частини 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджену наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абзаців 11-12 пункту 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджену наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією інструкцією.

Крім того, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня 3 дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до п.5 ч.І ст. З Закону України «Про виконавче провадження» виконавчими документами є постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, які підлягають виконанню в порядку визначеному Закону.

Системний аналіз викладених норм в їх сукупності дає суду підґрунтя для висновку, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Судом встановлено, що 05.11.2020 державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Турчик Ольгою Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63496373, постанову про стягнення виконавчого збору ВП №63496373, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63496373.

В контексті викладеного суд зазначає, що вказана постанова про стягнення виконавчого збору в розумінні п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404 є окремим виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню, і самостійною підставою для відкриття виконавчого провадження по їх виконанню.

Дана постанова про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню не визнавалися, не оскаржувалася, не скасована, а тому державний виконавець при відкритті виконавчих проваджень діяв на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Щодо посилання позивача, на ті обставини, що рішення суду у справі №570/5151/16-ц від 19.11.2018 було виконано в добровільному порядку в строк визначений державним виконавцем, суд зазначає наступне.

Перелік підстав, за яких не сплачується виконавчий збір, наведений у частині п`ятій статті 27 Закону України №1404-VIII, зокрема:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що у даному випадку підстави, за яких не сплачується виконавчий збір, відсутні.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням виконавчий збір є винагородою державному виконавцю за вчинення ним заходів примусового виконання рішення, яке боржник не виконав добровільно. Водночас, не залежно від того чи буде це рішення виконане в подальшому, розмір виконавчого збору вже встановлено постановою про відкриття виконавчого провадження і ця сума має бути стягнута з боржника у безспірному порядку. Виключенням з цього правила є лише випадки, встановлені частиною п`ятою статті 27 Закону України №1404-VIII.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, що містяться у постанові від 12 грудня 2019 року у справі №750/3852/17 (адміністративне провадження №К/9901/33895/18).

У постанові від 20 листопада 2019 року (справа №480/1558/19, адміністративне провадження №К/9901/21929/19) Верховний суд вказав, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, визначаючи у постанові про відкриття виконавчого провадження вимоги про стягнення виконавчого збору та приймаючи постанову про стягнення виконавчого збору, відповідач діяв правомірно.

Суд зазначає, що у даному випадку стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком, а не правом державного виконавця, а стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження здійснюється незалежно від вчинених державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання рішення, визначених статтею 10 Закону України №1404-VIII.

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що останній не являється стороною виконавчого провадження, а тому не повинен сплачувати виконавчий збір з огляду на таке.

Відповідно до рішення № 964 від 22.01.2018 та Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Олександріївська сільська рада об`єдналася з територіальними громадами сіл Кустин, Решуцьк, Сергіївка Кустинської сільської ради, сіл Забороль, Боянівка Заборольської сільської ради в Олександріївську територіальну громаду у селі Олександрія.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» у разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Судом встановлено, що державним виконавцем вирішується питання щодо заміни сторони виконавчого провадження з боржника Заборольська сільська рада Рівненського району Рівненської області на Олександріївську сільську раду Рівненського району Рівненської області. Зокрема, суд зазначає, що в даній адміністративній справі суд надає оцінку діям державного виконавця при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та постанов про розмір мінімальних витрат в межах ВП №63496373, а не діям щодо вжиття заходів з метою заміни сторони виконавчого провадження.

З огляду на встановлені обставини та з урахуванням правових норм, які регулюють питання винесення оскаржуваних постанов, суд дійшов висновку, що відкриваючи виконавче провадження з примусового виконання постанов про стягнення з боржника виконавчого збору, що підлягає стягненню, та постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, державний виконавець діяв у повній відповідності до чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем не доведено протиправність оскаржуваних дій, в той час, як відповідачем покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області (35324, Рівненська область, Рівненський район, село Олександрія, вул.Свято-Преображенська, 66, ) до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (33001, м.Рівне, вул.П.Могили, 22-б, ) про скасування постанов,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 10 серпня 2021 року

Суддя У.М. Нор