Справа № 808/299/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Справа № 808/299/17 Провадження №СН/280/21/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2017 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступником якої є Головне управління ДПС у Запорізькій області, далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 по справі №808/299/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 01.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 27.03.2018 скасовано, справу №808/299/17 направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

11.04.2021 адміністративна справа №808/280/21/21 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду (вх.№11621).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 справу передано на розгляд головуючому судді Садовому І.В.

Ухвалою суду від 14.04.2021 справу прийнято до провадження, привласнено справі №808/299/17 (провадження СН/280/21/21). Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. В процесі підготовчого провадження призначене підготовче засідання на 12.05.2021 о/об 11:00 год.

Ухвалою суду від 12.05.2021 провадження у справі зупинене до 14.07.2021 за клопотанням представників сторін для примирення.

Ухвалою суду від 14.07.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 14.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 29.07.2021.

Згідно наявних в матеріалах справи клопотань, представники сторін просять розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно змісту позовної заяви, а також відповіді на відзив, позивачем зазначено про проведення перевірки відповідачем у 2015 році без виконання умов, передбачених Податковим кодексом України, що надає посадовим особам органу податкової служби право розпочати проведення документальної перевірки та у спосіб, не передбачений законодавством, умова проведення перевірки правильності визначення податкового зобов`язання на підставі податкових декларацій (розрахунків), іншої звітності не виконана, додаткове благо, яке згадується у вступній частині акту, крім джерела його походження (АТ «Укрсиббанк») перевіркою не досліджене, база оподаткування (загальний оподаткований дохід) визначено відповідачем з порушенням пункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та частини 1 статті 67 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Позивач з наведених підстав просить позов задовольнити в повному обсязі.

З позиції відповідача, не надання позивачем до податкового органу податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік з задекларованим доходом, отриманим від АТ «Укрсиббанк», не нарахування та не сплата до бюджету податку з отриманого доходу підтверджує висновки акту перевірки від 28.01.2015 про порушення позивачем норм Податкового кодексу України. Крім того, звертає увагу суду на те, що анульована заборгованість позивачу анульована за кредитом та відсотками. За наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та АТ "УкрСиббанк" укладений договір №0 від 13.02.2008 про надання споживчого кредиту в сумі 230000 грн до 13.02.2015 з помісячним погашенням згідно графіку. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлена ставка 13,9 процентів з подальшим переглядом процентної ставки. За порушення термінів погашення зобов`язань передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (а.с.70-85, т.1).

ОСОБА_2 25.02.2013 подав до банку заяву з проханням розглянути питання погашення заборгованості за договором №0 від 13.02.2008 шляхом участі в акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу. В заяві зазначено, що сума основного боргу складає 165988, 57 грн, процентів 63734,30 грн, пені 13842, 09 грн (а.с.85, т.1).

Позивачу банком 26.02.2013 надано повідомлення про кредитну заборгованість 229815, 40 грн за договором №0 від 13.02.2008 та про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості 68944, 62 грн. В повідомленні також вказано, що відповідно до підпункту "д" пункту 164.2.17 статті 164 Податкового Кодексу України, анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та про необхідність самостійно сплатити податок і відобразити його в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с.97, 100, т.1).

Між ОСОБА_1 та АТ "УкрСиббанк" укладений договір №0 від 01.08.2008 про надання споживчого кредиту в сумі 5000$ до 03.08.2015 з помісячним погашенням згідно графіку. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів встановлена ставка 15 процентів з подальшим переглядом процентної ставки. За порушення термінів погашення зобов`язань передбачена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (а.с.86-94, т.1).

ОСОБА_2 28.01.2013 подав до банку заяву з проханням розглянути питання погашення заборгованості за договором №0 від 01.08.2008 шляхом участі в акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу. В заяві зазначено, що сума основного боргу складає 3392,96$, процентів 1414,69$, пені 2331,80$ (а.с.96, т.1).

Позивачу банком 28.01.2013 надано повідомлення про кредитну заборгованість 4807,65$ (38427, 55 грн) за договором №0 від 01.08.2008 та про прийняте рішення про анулювання кредитної заборгованості 1442,29$ (11528, 22 грн). В повідомленні також вказано, що відповідно до підпункту "д" пункту 164.2.17 статті 164 Податкового Кодексу України, анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо та про необхідність самостійно сплатити податок і відобразити його в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с.95, 99, т.1).

Згідно з відомостями з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи (7ДР), ОСОБА_1 в 2013 році отримав дохід від АТ "УкрСиббанк" в сумі 80472,84 грн за ознакою " 126 - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо". Банк письмово підтвердив відображення в податковому розрахунку доходу за формою 1-ДФ у вигляді анулювання кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику повідомлення про таке анулювання.

ОСОБА_1 з 13.06.2006 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . На адресу ОСОБА_1 . Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 13.11.2014 направлений запит про надання пояснень та їх документальне підтвердження з приводу отриманого доходу від АТ "УкрСиббанк" в сумі 80472,84 грн за ознакою " 126 - додаткове благо" та документів, пов`язаних з отриманням доходу. Згідно поштового повідомлення, запит не отриманий за закінченням терміну зберігання (а.с.37-38, т.1).

Наказом начальника Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області №23 від 06.01.2015 призначена документальна невиїзна позапланова перевірка ОСОБА_1 за 2013 рік тривалістю 5 робочих днів з 16.01.2015. Наказ направлений на адресу позивача та згідно поштового повідомлення не отриманий за закінченням терміну зберігання (а.с.39-40, т.1).

Згідно з актом №245/08-27-17-02-20- від 28.01.2015 документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1 за 2013 рік, проведеної Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, відомості з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи свідчать, що позивач в 2013 році отримав дохід від АТ "УкрСиббанк" в сумі 80472,84 грн за ознакою " 126 - дохід, отриманий як додаткове благо". Податкову декларацію за 2013 рік не подано, податок на дохід самостійно не розрахований і не сплачений. Позивач зобов`язаний сплатити податок на дохід за ставкою відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового Кодексу України в розмірі 13450,98 грн (а.с.41-45, т.1).

Акт перевірки направлений на адресу ОСОБА_1 28.01.2015 та згідно поштового повідомлення не отриманий у зв`язку із закінченням терміну зберігання поштового відправлення (а.с.46).

Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015 про нарахування податку на доходи основний платіж 13450,98 грн, штрафні санкції 3532,75 грн, всього 16983,73 грн (а.с.47-48).

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його оскарження.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 позов задоволений (а.с.187-189, т.1).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015.

Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області витрати, у вигляді судового збору у сумі 640 грн.

Суд погодився з доводами позивача, що ним повернуто банку за кредитними договорами коштів більше ніж сума кредиту, а тому анулювання кредиторської заборгованості не є додатковим благом.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 було скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 та прийнято нову постанову (а.с.29-32, т.2).

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Колегія суддів погодилась з податковою інспекцією, що прощена заборгованість в сумі 80472,84 грн за кредитними договорами є додатковим благом, в розумінні підпункту «д» пункту 164.2.17 статті 164 Податкового Кодексу України в редакції ,що діяла на час анулювання кредиторської заборгованості, та повинна включатись до загального річного оподатковуваного доходу платника податку. Якби не анулювання боргу, суму 80472,84 грн ОСОБА_1 повинен був сплатити банку оскільки письмово визнавав таку заборгованість.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 01.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково ( а.с.104-112, т.2).

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 27.03.2018 скасовано, справу №808/299/17 направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, колегія суддів касаційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах та вказала, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Скасовуючи судові рішення першої та другої інстанції колегія зазначила, що судами попередніх інстанцій не було досліджено, які суми з прощеного (анульованого) боргу є тілом кредиту, які відсотками, а які штрафними санкціями, не було надано належної правової оцінки листам АТ «УкрСиббанк».

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши позицію Верховного Суду по вказаній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. З аналізу зазначених норм права вбачається, що обов`язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) повідомлення платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

У свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України платники податку зобов`язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку пункту 167.1 статті і пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту.

Суд зазначає, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

При цьому анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами (пенею) за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу України та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Ураховуючи наведене, оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.03.2019 (справа №818/1102/16) та від 14.02.2019 (справа №813/330/16), від 17.02.2021 (справа № 826/16995/15, адміністративне провадження № К/9901/46303/18), від 13.03.2018 (адміністративне провадження №К/9901/21170/18, справа №826/6380/15).

На підставі наведеного, штрафи та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Натомість, Державною податковою інспекцією у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області при визначенні суми отриманого позивачем доходу за 2013 рік, в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, включено суми як самого боргу за кредитом, так і відсотки.

Згідно відповідей АТ "УкрСиббанк" від 19.05.2017 та від 29.05.2017 на судові запити (а.с.97-98, т.1):

- за кредитним договором №0 від 13.02.2008 борг анульовано 26.02.2013 на суму 68944, 62 грн, з яких 66643,41 грн борг за кредитом, 2301,21 грн борг за відсотками;

- за кредитним договором №0 від 01.08.2008 борг анульовано 28.01.2013 на суму 1442,29$, з яких 1386,97$ борг за кредитом, 55,32$ борг за відсотками.

Розрахунком ПДФО за актом перевірки від 28.01.2015 №245/08-27-17-02-20/ ОСОБА_1 , з урахуванням постанови Верховного Суду від 01.04.2021 по справі та інформації зазначеної у листі АТ «Укрсиббанк» (а.с.154, т.2):

сума отриманого доходу у 2013 році, яка підлягає оподаткуванню - 77729,46 грн;

сума отриманого доходу, яка підлягає оподаткуванню, за ставкою ПДФО відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України у розмірі 15% - 11470 грн;

сума отриманого доходу, яка підлягає оподаткуванню, за ставкою ПДФО відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України у розмірі 17% - 66259,46 грн;

сума ПДФО за ставкою 15% - 1720,5 грн;

сума ПДФО за ставкою 17% - 11264,11 грн;

загальна сума ПДФО - 12984,61 грн;

сума штрафної санкції, 25% - 3246,15 грн;

разом донараховано ПДФО - 16230,76 грн.

Згідно розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій по спірному податковому рішенню в рішенні включена фінансова санкція у розмірі 170 грн. за не надання декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, яка не оскаржується позивачем (а.с.48, т.1).

Відповідно до пункту 49.18.4 статті 49 Податкового Кодексу України, податкові декларації, крім випадків передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітній податковий період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітнім, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 168.1.3 статті 168 Податкового Кодексу України, якщо відповідно до цього розділу окремі види оподатковуваних доходів не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового Кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового Кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть накладення штрафу в розмірі 170гр за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Через те, що ОСОБА_1 не подав декларацію про отриманий дохід в 2013 році, податкова інспекція правомірно наклала на нього штраф в розмірі 170 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2015 підлягає частковому скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 752,97 грн, в тому числі за основним платежем на суму 466,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 286,6 грн.

З приводу доводів позивача про порушення порядку перевірки.

Відповідно до пункту 78.1.1 статті 78 Податкового Кодексу України (чинним на час виникнення спірних правовідносин), документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового Кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб про виплачені доходи (7ДР), ОСОБА_1 в 2013 році отримав дохід від АТ "УкрСиббанк" в сумі 80472,84 грн за ознакою " 126 - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо". Банк письмово підтвердив відображення в податковому розрахунку доходу за формою 1-ДФ у вигляді анулювання кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику повідомлення про таке анулювання.

ОСОБА_1 з 13.06.2006 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . На адресу ОСОБА_1 . Державною податковою інспекцією в Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 13.11.2014 направлений запит про надання пояснень та їх документальне підтвердження з приводу отриманого доходу від АТ "УкрСиббанк" в сумі 80472,84 грн за ознакою " 126 - додаткове благо" та документів, пов`язаних з отриманням доходу. Згідно поштового повідомлення, запит не отриманий за закінченням терміну зберігання (а.с.34, 37-38 т.1).

Наказом начальника ДПІ в Комунарському районі м.Запоріжжя №23 від 06.01.2015 призначена документальна невиїзна позапланова перевірка ОСОБА_1 за 2013 рік тривалістю 5 робочих днів з 16.01.2015. Наказ направлений на адресу позивача та згідно поштового повідомлення не отриманий за закінченням терміну зберігання (а.с.39-40, т.1).

Відповідно до пункту 86.4 статті 86 Податкового Кодексу України, акт документальної невиїзної перевірки складається в двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку. Акт документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Акт перевірки направлений на адресу ОСОБА_1 28.01.2015 та згідно поштового повідомлення не отриманий за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового Кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Тому, твердження позивача про невручення запиту, наказу та акту спростовуються матеріалами справи. Документи надсилались рекомендованими листами з повідомленням на адресу реєстрації позивача, яку він також зазначив і в позовній заяві.

Таким чином, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову в частині.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 640 грн., згідно платіжного доручення №0.0.689997349 від 19.01.2017 (а.с.3 т.1).

Таким чином, виходячи із розміру задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 28,35 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 12.03.2015 частково в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 752,97 грн, в тому числі за основним платежем на суму 466,37 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 286,6 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 28 (двадцять вісім) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 09.08.2021.

Суддя І.В.Садовий