Справа № 160/2413/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2021 року Справа № 160/2413/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_2 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
18.02.2021 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - відповідач), третя особа Вільногірська міська рада Дніпропетровської області, в якій просить:
- визнати протиправною відмову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області у відмові поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого годувальника;
- зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області поновити виплату державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого годувальника з 25.11.2020 без проходження додаткової процедури реєстрації в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб-платників податків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою та усіма необхідними документами до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області щодо поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника за новим місцем реєстрації. Проте, позивач отримала повідомлення, яким у поновленні виплати державної соціальної допомоги по втраті годувальника відмовлено, з підстав відсутності повного пакета документів, зокрема відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків. На думку позивача, оскаржуваним рішенням відповідач порушує права та інтереси її дитини щодо реалізації права на отримання державної соціальної допомоги. З урахуванням наведеного, позивач просила позов задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав невідповідності останньої вимогам ст. 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 12.03.2021 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 відкрито провадження у справі № 160/2413/21 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11.05.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що в паспорті позивача відмітка про право здійснювати усі платежі за серією та номером паспорта поставлена у 2004 році, і на думку відповідача така відмітка є недійсною та підлягає поновленню. А отже, відповідачем було правомірно відмолено у поновленні виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 по втраті годувальника.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 мати неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області із заявою про поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника за новим місцем реєстрації у зв`язку зі зміною місця постійного проживання і надала необхідні документи.
Листом № 0616/01-68/21-04.1/3 від 01.02.2021 Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області позивачу було повідомлено, що оскільки у її паспорті відмітка про право здійснювати усі платежі за серією та номером паспорта поставлена у 2004 році, то на думку відповідача така відмітка є недійсною та підлягає поновленню.
Крім того, відповідач у листі вказує, що фізична особа, яка через свої релігійні та інші переконання відмовилася від прийняття ідентифікаційного номеру та у паспорті громадянина України має відмітку про право здійснювати платежі без ідентифікаційного номера, внесену до 01.01.2011 року, втрачає право у наданні вищевказаних допомог.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів» від 16.07.1999 (чинного на час внесення позивачу відмітки у паспорт) встановлено, що для осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи, зберігаються раніше встановлені форми обліку платників податків та інших обов`язкових платежів. У паспортах зазначених осіб робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.
Отже, зазначеним Законом передбачено, що позивач в рамках діючого законодавства вправі виконати конституційний обов`язок щодо сплати податків і зборів без присвоєння ідентифікаційного номера, обравши альтернативну форму обліку платників податку.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2004 було зобов`язано Верхньодніпровську об`єднану державну податкову інспекцію здійснити на одній із сторінок паспорту ОСОБА_1 призначених для особливих відміток, наступний запис: «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера», засвідчити цей запис підписом керівника Верхньодніпровської об`єднаної державної податкової інспекції і гербовою печаткою.

На виконання вимог вказаного рішення на ст. 7 паспорта позивача Верхньодніпровською ОДПІ було зроблено запис «Має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера». Дана відмітка засвідчена гербовою печаткою та підписом посадової особи.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 спільного наказу ДПА України та МВС України від 17.12.10 № 955/628 "Про втрату чинності спільних наказів Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 №602/1226 та від 06.07.2006 №386/663" спільний наказ Державної податкової адміністрації України та Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.04 №602/1226 "Про затвердження Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів" втратив чинність з 21.01.2011.

Відповідно до п. 63.6 ст. 63 Податкового кодексу України, облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Пунктом 70.12 статті 70 Податкового кодексу України передбачено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) використовуються органами державної влади та органами місцевого самоврядування, юридичними особами незалежно від організаційно-правових форм, включаючи установи Національного банку України, банки та інші фінансові установи, біржі, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичними особами - підприємцями, а також фізичними особами в усіх документах, які містять інформацію про об`єкти оподаткування фізичних осіб або про сплату податків, зокрема у разі:

70.12.1. виплати доходів, з яких утримуються податки згідно із законодавством України. Фізичні особи зобов`язані подавати інформацію про реєстраційний номер облікової картки юридичним та фізичним особам, що виплачують їм доходи;

70.12.2. укладення цивільно-правових договорів, предметом яких є об`єкти оподаткування та щодо яких виникають обов`язки щодо сплати податків і зборів;

70.12.3. відкриття рахунків у банках або інших фінансових установах, а також у розрахункових документах під час здійснення фізичними особами безготівкових розрахунків;

70.12.4. заповнення фізичними особами, визначеними у пункті 70.1 цієї статті, митних декларацій під час перетину митного кордону України;

70.12.5. сплати фізичними особами податків і зборів;

70.12.6. проведення державної реєстрації фізичних осіб - підприємців або видачі таким особам спеціальних дозволів (ліцензій тощо) на провадження деяких видів господарської діяльності, а також реєстрації незалежної професійної діяльності;

70.12.7. реєстрації майна та інших активів фізичних осіб, що є об`єктом оподаткування, або прав на нього;

70.12.8. подання контролюючим органам декларацій про доходи, майно та інші активи;

70.12.9. реєстрації транспортних засобів, що переходять у власність фізичних осіб;

70.12.10. оформлення фізичним особам пільг, субсидій та інших соціальних виплат з державних цільових фондів;

70.12.11. в інших випадках, визначених законами України та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до п. 70.13 ст. 70 Податкового кодексу України документи, пов`язані з проведенням операцій, передбачених пунктом 70.12 цієї статті, які не мають реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), вважаються оформленими з порушенням вимог законодавства України.

Слід звернути увагу на те, що Податковий кодекс України не встановлює обов`язку повторного звернення до податкового органу осіб, які вже мають відмітку у паспорті.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24 Конституції України).

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" встановлено, що відповідно до ст. ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Враховуючи те, що позивач отримала право на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями на підставі чинного на той час законодавства, і в її паспорті міститься відмітка про це, зроблена податковим органом, в якій відсутні будь-які застереження щодо строку її дії.

Таким чином, враховуючи положення Конституції України, а також те, що норми законодавства, на які посилається відповідач, не містять положень, які б скасовували вже отримане право особи на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями, відповідачем протиправно не поновлено виплату державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника, посилаючись на необхідність для цього відновити відмітку у паспорті про відмову від ідентифікаційного коду.

Отже, відмова Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, яка оформлена листом № 0616/01-68/21-04.1/3 від 01.02.2021, яким позивачці необґрунтовано відмовлено у поновленні державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника, слід визнати протиправним та скасувати.

Вирішуючи питання щодо іншої позовної вимоги - про зобов`язання Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області поновити виплату державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого годувальника з 25.11.2020 без проходження додаткової процедури реєстрації в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, то суд враховує, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частини четверта статті 245 КАС України).

Водночас, відповідно до ст. 2 КАС, суд перевіряє, зокрема, чи діяв відповідач обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розглянувши рішення відповідача у формі листа № 0616/01-68/21-04.1/3 від 01.02.2021, суд дійшов висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у поновленні державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника, оскільки позивач у заяві звернула увагу на те, що отримала право на здійснення будь-яких платежів без ідентифікаційного номера за своїми релігійними переконаннями на підставі чинного на той час законодавства, і в її паспорті міститься відмітка про це, зроблена податковим органом, в якій відсутні будь-які застереження щодо строку її дії. Тобто, така заява розглянута не по суті, а оскаржувана відмова є необґрунтованою та такою, що підлягає до скасування.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2020 про поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 померлого годувальника.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_2 до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Вільногірська міська рада Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області у відмові поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого годувальника.

Зобов`язати Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2020 про поновлення виплати державної соціальної допомоги дитині ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого годувальника.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній) судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 17.05.2021 року.

Суддя А. Ю. Рищенко