Справа № 440/5460/20
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 р.Справа № 440/5460/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника відповідача: Мулик К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Чеснокова А.О., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 17.03.21 по справі № 440/5460/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.09.2020 №.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного рішення контролюючого органу прийнятого за результатами проведеної фактичної перевірки ПАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", оскільки вказана перевірка проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку її проведення. Крім того, позивачем зазначено, що в акті перевірки відповідачем не вказано жодного зафіксованого під час проведення перевірки факту роздрібної торгівлі та документально не підтверджено даний факт.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків ДПС № від 14.09.2020.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 клопотання Офісу великих платників податків ДПС про заміну відповідача у справі задоволено.

Замінено відповідача по справі № 440/5460/20 - Офіс великих платників податків Державної податкової служби на правонаступника - Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала свою правову позицію по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" є юридичною особою приватного права (), яке здійснює свою господарську діяльність зокрема у сфері 07.10 Добування залізних руд (КВЕД 07.10). Фактичне місце провадження господарської діяльності позивача - АЗС за адресою: вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область.

29.07.2020 відповідно до наказу № 773 від 22.07.2020 на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 розділу ІІ, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" з урахуванням Закону України від 17.03.2020 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)" із змінами, внесеними п.п. 2 п. 1 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)" та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на органи ДПС з метою з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування, цільового використання пального та спирту етилового відповідачем проведено фактичну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за адресою: вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область за період з 01.01.2019 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки №0011/28/10/РРО/00191282 від 10.08.2020, у висновках якого зафіксовано порушення вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями).

На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2020 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 250000,00 грн. з підстав, передбачених пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями).

Не погодившись з прийнятим рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Тобто, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 17.03.2018 по справі № 1570/7146/12, від 24.10.2018 по справі № 808/1746/15, від 04.02.2019 по справі № 807/242/14.

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Судом розглядом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" у наказі Офісу великих платників податків ДПС від 22.07.2020 № 773 "Про проведення фактичної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" зазначено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, у відповідності до якого фактична перевірка може бути призначена.

Однак, зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримав Офіс великих платників податків ДПС, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу від 22.07.2020 № 773 "Про проведення фактичної перевірки".

Крім того, у вказаному вище наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів відповідачем встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції допитана в якості свідка ОСОБА_1 - головний державний ревізор-інспектор сектору фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями, що безпосередньо проводила перевірку, з пояснень якої встановлено, що контролюючим органом проведено "доперевірочний аналіз", в результаті якого встановлені ризики у діяльності платника податків, що свідчать про можливі порушення вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями) у частині реалізації пального. За допомогою аналізу баз даних акцизних накладних встановлено здійснення відпуску пального стороннім організаціям (наприклад ГУ Національної поліції в Полтавській області), що підтверджується доданим реєстром накладних.

Проте, вищезазначені аргументи і докази не знайшли свого відображення в наказі на проведення фактичної перевірки, більш того, не знайшли свого відображення в акті перевірки №0011/28/10/880/00191282.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує висновки викладені в постанові Верховного суду від 21.02.2020 по справі № 826/17123/18, відповідно до яких незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Колегія суддів не заперечує того факту, що до прав контролюючих органів, відповідно до ст. 20 Податкового кодексу України віднесено отримування безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформації, документів і матеріалів (п.п.20.1.3); здійснення контролю за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (п.п.20.1.10); проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм та обсягів податкового контролю (п.п.20.1.42).

Проте, реалізація відповідних прав у визначеній сфері щодо призначення та проведення перевірок не є безмежною. Такими правами контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких прав певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена та проведена.

Судовим розглядом встановлено, що права надані положеннями ст. 20 Податкового кодексу України в частині витребування та дослідження первинної документації, яка підтверджує вчинення порушень ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" контролюючим органом не реалізовувались. Під час перевірки запитувались документи щодо реєстрації акцизного складу на території комбінату та наявність ліцензії на роздрібну торгівлю паливом.

Колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень не надано доказів, які б підтверджували порушення саме на момент проведення фактичної перевірки суб`єктом господарювання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями) у частині реалізації пального. А саме, здійснення з акцизного складу "АЗС", який належить ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним.

Доводи контролюючого органу з посиланням на базу даних акцизних накладних (ЄРАН), відповідно до якої встановлено здійснення відпуску пального стороннім організаціям, що підтверджується акцизними накладними (акцизні накладні вибірково у форматі PDF та витяг з реєстру були надані до суду), не впливають на правомірність висновків суду, оскільки, як свідчать матеріали справи, вищезазначені документи не були додані до акту перевірки. Вищевказані документи надані до суду першої інстанції разом з відзивом на позов. Більш того, вищезазначені документи не підтверджують порушення законодавства підприємством саме на момент проведення фактичної перевірки, оскільки перевірка проведена з 29.07.2020, проте акцизні накладні містять зовсім інші дати (а.с.74-75) .

Крім того, посилання податкового органу на документи, які залучені позивачем до заперечень на акт перевірки (договір генпідряду з ТОВ ШБУ № 351 від 14.02.2020), як на підтвердження факту порушення, колегія суддів вважає необґрунтованими та зазначає наступне.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Контролюючий орган на момент проведення перевірки та складання акту перевірки зобов`язаний встановити наявність або відсутність порушення.

Таким чином, колегія суддів не бере до уваги посилання контролюючого органу на документи, які були надані підприємством після закінчення перевірки, як на підтвердження факту порушення підприємством вимог законодавства саме на момент проведення перевірки.

Процедура оформлення матеріалів перевірок визначена наказом ДПА України № 534 від 12.08.2008 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій" (надалі - Порядок).

Відповідно до абз. 1, 2, 4, 7 розділу ІІ Порядку, за результатами перевірки складається акт, а у разі відсутності порушення суб`єктами господарювання вимог чинного законодавства - довідка.

Акт перевірки - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення (або їх відсутність) вимог чинного законодавства зазначеними суб`єктами.

В акті перевірки має бути чітко викладений зміст порушення з посиланням на законодавчі та нормативно-правові акти, вимоги яких порушено.

До акта перевірки можуть додаватися інформативні додатки у вигляді відомостей або таблиць, в яких згруповані факти однотипних порушень та порушень, що повторюються, пояснень, зауважень або заперечень посадових осіб суб`єкта господарювання щодо виявлених порушень та/або причини ненадання документів, що підтверджують встановлені у ході перевірки порушення. До інформативного належить додаток, що містить дані про попередню перевірку суб`єкта господарювання і є підставою для повторного притягнення до адміністративної відповідальності особи, щодо якої протягом року застосовувались адміністративні стягнення за такі ж порушення.

Тобто, вищевикладені норми зобов`язують податковий орган описувати встановлені порушення чітко, об`єктивно, повно та встановлювати порушення додаючи до акту перевірки документи, які підтверджують порушення.

Колегія суддів зазначає, що за результатами перевірки у разі встановлення порушень складається акт перевірки, який є носієм доказової інформації та повинен містити конкретні факти і докази порушення суб`єктом господарювання вимог закону.

В акті фактичної перевірки № 0011/28/10/880/00191282 від 10.08.2020 відповідач констатує: "фактичною перевіркою встановлено, що з акцизного складу "АЗС" за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 16, який належить ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", в періоді, що перевіряється, здійснювалась роздрібна торгівля пальним через паливно-роздавальні колонки без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним".

З вищенаведеного слідує, що відповідач у акті перевірки встановлює факт ведення на ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" роздрібної торгівлі паливом, без посилання на первинну документацію, яка підтверджує дану обставину. В додатках до акту перевірки така документація також відсутня.

Наказом на проведення перевірки наказано провести з 29.07.2020 фактичну перевірку тривалістю 10 діб ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за місцем фактичного провадження діяльності за період з 01.01.2019 по дату закінчення перевірки.

З урахуванням положень ст. ст. 75, 80 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), а також надання податковому органу права прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Як свідчить акт перевірки, відповідальність за порушення застосовується за перевіряємий період, тобто з 01.01.2019 по 08.08.2020, проте фактична перевірка призначена 22.07.2020 та проведена з 29.07.2020.

На підставі встановлених по справі обставин, а також враховуючи факт відсутності в наказі Офісу великих платників податків ДПС від 22.07.2020 № 773 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, на підставі того, що наведені в наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, а також відповідач при складанні акту фактичної перевірки діяв з порушенням Податкового кодексу України та Порядку № 534, встановлюючи порушення без доказової інформації, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача здійснено з порушенням вимог податкового законодавства та є незаконно.

З урахуванням допущених контролюючим органом порушень вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", що призводять до відсутності правових наслідків такої перевірки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.09.2020 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 по справі №440/5460/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 06.08.2021 року