Справа № 826/15232/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Київ № 826/15232/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 23.05.2014 №000381703 за ф. "Р", яким донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 126730,27 грн. та 31682,57 грн. штрафних санкцій.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

На підставі розпорядження керівника апарату та протоколу про автоматичний розподіл - справу передано судді Донцю В.А.

Ухвалами суду: від 19.04.2019 - прийнято справу до розгляду, постановлено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів; від 06.08.2021 - замінено відповідача Херсонську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (ідентифікаційний код 39473382), на правонаступника - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43995495).

Підставами позову зазначено: неотримання позивачем наказу та повідомлення про проведення перевірки; анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами не є підставою для висновку про отримання доходу.

Представником Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області подано заперечення, відповідно до яких позивачем не подано податкову декларацію за 2012 рік та не відображено в податковій декларації про майно і доходи за 2012 рік отримання додаткового блага у сумі 746735,52 грн., яке отримано платником внаслідок прощення зобов`язань за кредитним договором. За твердженням представника, Податковий кодекс України (в редакції 2014 року) не передбачав розмежування суми боргу платника податку анульованого кредитом на проценти, за користування коштами, та неустойки.

Дослідивши матеріали справи, суд установив.

ОСОБА_1 звернувся з заявою від 16.08.2012 №135-27/2132 до АТ "УкрСиббанк", у якій просив розглянути питання щодо погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 13.09.2007 №0 шляхом участі в акції, що спрямована на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу. Сума боргу на 16.08.2012 за договором складала 194279,56 доларів США: по основному боргу 155811,21 доларів США та по нарахованим процентам 38468,35 доларів США.

У позовній заяві зазначено, що 16.08.2012 АТ "УкрСиббанк" прийнято рішення про анулювання боргу в розмірі 94423,56 доларів США, що становить 746734,52 грн.

На підставі наказу від 02.04.2014 №419 та повідомлення від 02.04.2014 №614/С/21-03-17-03-15 Державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області проведено позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань повноти та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді додаткового блага, а результатами якої складено акт від 11.04.2014 №38/21-03-17-03/ НОМЕР_1 .

Згідно з актом від 11.04.2014 №38/21-03-17-03/ НОМЕР_1 встановлено порушення:

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України - платником податку не включена до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума отримана у 2012 році у вигляді додаткового блага у розмірі 746735,52 грн., внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 126730,27 грн.;

- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 підпункту "в" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України - податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області не надана у встановлені законодавством терміни.

На підставі акту перевірки від 11.04.2014 №38/21-03-17-03/ НОМЕР_1 ДПІ у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.05.2014 №000381703, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 158412,84 грн. (за основним платежем - 126730,27 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 31682,57 грн.).

Позивач вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення від 23.05.2014 №000381703, звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 78.4 ПК України (у редакції, чинній на час прийняття рішення про проведення перевірки) про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не отримував наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Представник відповідача, щодо зазначених обставин заперечив, оскільки згідно з даних АІС "Податковий блок" податкова адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , на яку було направлено копію наказу від 02.04.2014 №419 та повідомлення від 02.04.2014, №614/С/21-03-17-03-15.

Також відповідачем надано до суду копію поштового повернення направленого за адресою: АДРЕСА_2 з відміткою "За закінченням терміну зберігання".

Позивач у позовній заяві вказав, що з 13.04.2006 проживає та зареєстрований в місті Києві.

Відповідно до копії паспорта серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 22.02.2006 знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою та 13.04.2006 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів" від 22.12.1994 №320/94-ВР (чинного на час зняття позивача з реєстрації місця проживання) реєстрація фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного проживання платників, а для осіб, які не мають постійного місця проживання в Україні, - за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.

Під час реєстрації до облікової картки фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів вносяться такі дані: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання; місце основної роботи; види сплачуваних податків та інших обов`язкових платежів.

Статтею 9 Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів" встановлювалось, що фізичні особи-платники податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи, зобов`язані, зокрема: подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Відповідно до статті 42 ПК України (у редакції чинній на час анулювання бору) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові (пункт 42.2); якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (пункт 42.3).

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

За змістом наведених норм, позивач як фізична особа - платник податків, зобов`язаний був повідомити контролюючий орган про реєстрацію змін місця проживання.

Крім того, згідно з пунктом 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати органам державної податкової служби відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки <...>, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом державної податкової служби.

За таких обставин, наказ про проведення перевірки відповідачем надсилався належним чином, відповідно вважається врученим. Цей висновок повною мірою стосується надіслання позивачу акту перевірки та податкового повідомлення-рішення.

Також суд звертає увагу позивача, що оскільки ним не надано доказів повідомлення контролюючого органу про реєстрацію змін місця проживання, доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення перевірки саме ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області є необґрунтованими.

Як уже зазначалось, перевіркою встановлено неподання позивачем декларації за 2012 рік про отримання доходу - додаткового блага в розмірі 746735,52 грн. у вигляді анулювання основної кредитної заборгованості.

До матеріалів судової справи додано лист АТ "УкрСиббанк" від 23.07.2012 №31-3-20/340, відповідно до якого позивача проінформовано, що у випадку погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 13.09.2007 №0, у розмірі 100856,00 доларів США, АТ "УкрСиббанк" анулює залишок заборгованості за договором.

Як зазначалось судом, ОСОБА_1 звернувся з заявою від 16.08.2012 №135-27/2132 до АТ "УкрСиббанк" про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 13.09.2007 №0. Сума боргу станом на 16.08.2012 за договором складає 194279,56 доларів США: по основному боргу 155811,21 доларів США та по нарахованим процентам 38468,35 доларів США.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом "б" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час, відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII (набрав чинності з 01.01.2015).

Згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Отже законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому були внесені до законодавства, зокрема, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" від 04.04.2015 №321-VIII (набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Враховуючи наведене, оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів (наприклад постанова Верховного Суду від 17.02.2021 справа №826/16995/15).

Як убачається зі змісту позовної заяви та визнано відповідачем у запереченнях, до суми анульованого (прощеного) кредиту в розмірі 746735,52 грн. врахована сума відсотків в розмірі 38468,35 доларів США

Враховуючи викладене, оскільки суму донарахованих грошових зобов`язань визначено з урахуванням нарахованих позивачу відсотків, податкове повідомлення-рішення від 23.05.2014 №000381703 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1582,14 грн. (квитанція від 29.09.2016 №ПН47214). Оскільки, позов задоволено повністю, то на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 1582,14 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 23 травня 2014 року №000381703.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1582,14 грн. (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві гривні 14 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43995495, місцезнаходження: 73022, місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 75).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець