Справа № 380/11367/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/11367/20 пров. № А/857/9530/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Большакової О. О., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/11367/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

суддя в 1-й інстанції - Сидор Н. Т.,

час ухвалення рішення - 31.03.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила визнати протиправним рішення від 02 листопада 2020 року відділу з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку її пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 28 жовтня 2020 року переведення її із пенсії по віку на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , з врахуванням виплачених сум пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення від 02 листопада 2020 року відділу з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 13 листопада 2019 року переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви. В свою чергу заява ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника датована 06 жовтня 2020 року (надійшла на адресу управління 28 жовтня 2020 року), а тому саме з цієї дати необхідно здійснювати переведення на інший вид пенсії. Крім того, зазначає, що в надісланих заявницею документах були відсутні дані про те, що остання перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті, а тому відповідачем за результатами розгляду її заяви правомірно винесено рішення про відмову в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, згідно з положеннями ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача (апелянта) - Сущак В. О. в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності позивача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 вересня 2013 року у справі № 459/3370/13-а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поновлено нарахування та виплату пенсії за віком з 05 січня 2013 року.

28 жовтня 2020 року позивачка звернулася до Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_2 .

До заяви додала наступний перелік документів: копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ; копію нотаріально засвідченого витягу з реєстру населення; копію нотаріально засвідченого свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За результатом розгляду поданих позивачкою документів відділ з питань перерахунків пенсій № 5 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 02 листопада 2020 року прийняв рішення про відмову в переведенні позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», покликаючись на те, що позивачка постійно проживає за кордоном та в надісланих документах відсутні дані про те, що така перебуває на утриманні чоловіка до дня його смерті.

Вважаючи відмову відповідача у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника протиправною, остання звернулася в суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач при зверненні до органів пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, пред`явила документи, що підтверджують реєстрацію її місця проживання разом з годувальником за однією адресою. Таким чином, останньою доведено факт перебування на утриманні померлого годувальника. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачці у задоволенні заяви про переведення її з одного виду пенсії на інший, а відтак відповідне рішення відповідача підлягає скасуванню. Крім того, виплату необхідно здійснити з наступного дня після смерті годувальника, оскільки позивач звернувся з заявою в межах 12 місяців - 13 листопада 2019 року.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Зі змісту ч.3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, відповідно до статті 1 якого пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 статті 9 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним із видів пенсійних виплат, яка призначається відповідно до цього Закону в солідарній системі.

Відповідно до ч.1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Ч.1 статті 36 цього Закону передбачає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.1 ч.2 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч.3 статті 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, які необхідно надати заявнику для призначення пенсії у разі втрати годувальника, де серед інших зазначено, що заявник повинен надати документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно з п. 2.11. розділу ІІ Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Як вбачається з матеріалів справи та правильно враховано судом першої інстанції, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та згідно зі Свідоцтвом про укладення шлюбу від 08 червня 1996 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , тобто є непрацездатним членом сім`ї (дружиною) останнього.

Матеріалами справи стверджується, що до заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника позивач долучила нотаріально завірений Витяг з реєстру населення та нотаріально завірене свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Так, відповідно до даних, зазначених у Витязі з реєстру населення від 05 грудня 2019 року місцем проживання ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 , держава Ізраїль. Сімейний стан - удова. Колишній чоловік - ОСОБА_2 . Також зазначено, що дане свідоцтво видане з використанням електронного термінала Відділу реєстрації населення.

Зі змісту свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 20 листопада 2019 року вбачається, що дата народження останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - місто Беер-Шева, лікарня ім. Сороки. Свідоцтво видане з використанням електронного термінала Відділу реєстрації населення. Видане родині Деміховських, що проживають за адресою: квартира АДРЕСА_1 , держава Ізраїль.

Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, позивач при зверненні до органів пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, пред`явила документи, що підтверджують реєстрацію її місця проживання разом з годувальником за однією адресою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт перебування на утриманні померлого годувальника, що спростовує доводи апелянта про відсутність необхідних документів для переведення позивачки з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач при зверненні до органів пенсійного фонду із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, пред`явила документи, що підтверджують факт її перебування на утриманні померлого годувальника, а тому останнім протиправно відмовлено у задоволенні заяви про переведення її з одного виду пенсії на інший.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо дати переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з п.1.7 Порядку № 22-1 (в редакції чинній на момент звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії) днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання відповідної заяви. При цьому, заява ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника датована 06 жовтня 2020 року, цього факту сторони не заперечували.

Отже, враховуючи викладені вище обставини справи, колегія суддів вважає доводи відповідача щодо дати переведення з одного виду пенсії на інший підставними та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині дати переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду в цій частині підлягає зміні; в решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно і повно встановив обставини справи, тому відповідно до ст.316 КАС України рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/11367/20 змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення суду першої інстанції у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 06 жовтня 2020 року переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 ».

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/11367/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09 серпня 2021 року.