Справа № 140/15580/20
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/15580/20 пров. № А/857/11162/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Квітовської Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року. прийняте суддею Андрусенко О.О., в м.Луцьк, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/15580/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес Інвест М" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними і скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Антарес Інвест М звернулося в суд з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Волинської митниці Держмитслужби від 08.01.2020 № UA205050/2020/000004/2, № UA205050/2020/000005/2, № UA205050/2020/000006/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подані товариством документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, a митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару. Вважає оскаржувані рішення такими, що суперечать висновкам щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 815/3482/17, від 12.03.2019 у справі № 817/604/17, від 08.11.2019 у справі № 804/6217/15, від 11.11.2019 у справі № 810/1819/16, вiд 04.09.2018 у справі № 814/2659/16, 27.11.2018 y справі № 826/27860/15, 27.11.2018 у справі № 826/27860/15 та вимогам статті 19 Конституції України, статей 49 58, 64 Митного кодексу України, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України і є протиправними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби від 08 січня 2020 року № UA205050/2020/000004/2, № UA205050/2020/000005/2, № UA205050/2020/000006/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь ТОВ Антарес Інвест М судовий збір у розмірі 6306,00 грн.

Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що під час оформлення МД від 28.12.2019 № UA205050/2019/203116 відбулось спрацювання АСУР. Згідно пункту 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі № 2/2019 від 18.12.2019 року вказана вартість 20400 євро, а по платіжному дорученню № 30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс № 2/2019 від 15.10.2019 року, не співпадає модель, в техпаспорті - XF510FT, в фактурі № 2/2019 від 18.12.2019 року та в платіжному дорученні № 30 від 17.10.2019 року - XFl06), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. Декларантом не надано: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. В наданій копії митної декларації країни відправлення зазначена вартість товару 87551 польських злотих, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 - 20552 євро. Згідно поданої фактури № 2/2019 від 18.12.2019 вартість товару становить 20400 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 110370/2020/000041 від 03.01.2020. Митна вартість товару становить 31469 євро.

Щодо рішення від 08.01.2020 № UA205050/2020/000005/2, зазначає, що під час оформлення МД від 28.12.2019 № UA205050/2019/203117 відбулось спрацювання АСУР. Згідно пункту 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі № 4/2019 від 18.12.2019 року вказана вартість 9600 євро, а по платіжному дорученню № 30 від 17.10.2019 року здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс № 2/2019 від 15.10.2019 року, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. Проте, декларантом не надано: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. В наданій копії митної декларації країни відправлення зазначена вартість товару 41200 польських злотих, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 року 9671 євро. Згідно поданої фактури № 4/2019 від 18.12.2019 року та в контракті вказано, що оплата здійснюється в євро. В фактурі зазначена вартість товару становить 9600 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АС АУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 205100/2019/016419 від 18.11.2019 року. Митна вартість товару становить 11035 євро.

Щодо рішення від 08.01.2020 № UA205050/2020/000006/2, вказує, що під час оформлення МД від 28.12.2019 № UA205050/2019/203142 відбулось спрацювання АСУР. Згідно пункту 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності (в фактурі №3/2019 від 21.12.2019 року вказаний тип відвалу SCHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 - SMG168), митний орган має право вимагати додаткові документи для підтвердження заявленої вартості. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, згідно статті 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи. У свою чергу, декларантом не надано: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити необхідні для індентифікації товару; договір на перевезення. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АС АУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС - МД UA 100030/2019/411543 від 25.10.2019 року, МД UA 209180/2019/066577 від 10.10.2019 року. Митна вартість товару становить 13,62 PLN/кг та 5,14 PLN/кг.

Зазначає, що обов`язок доведення митної вартості ціни товару покладений на позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року № К/9901/704/20.

Таким чином, не подання декларантом додаткових документів витребуваних митним органом, на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та необхідних відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари стали достатньою підставою до проведення коригування митної вартості товарів.

В графі 33 рішень про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 № UA205050/2020/000004/2, UA205050/2020/000005/2, UA205050/2020/000006/2, міститься достатня інформація щодо числового значення скоригованої митницею митної вартості товару, а саме на підставі цінової інформації ЄАІС України відповідно до митних декларацій які були взяті за основу для визначення митної вартості товарів та вказані у кожному рішенні.

Зазначає, що у строк, встановлений ч.3 ст.53, п.2 ч.2 ст.255 МК України, декларантом не надано в повній мірі додаткових документів у відповідності до ст.53 МК України. Тобто, декларант не використав своє право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації згідно з ст.52 МК України. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо, відповідно до ч.2 ст.58 МК України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, яка просить задоволити апеляційну скаргу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.10.2019 між S.O.O. GLOBAL.INVEST.M (продавець) та ТзОВ Антарес Інвест М (покупець) укладено договір купівлі-продажу №2, згідно якого продавець зобов`язаний передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти і оплатити товар протягом від 1 до 14 банківських днів, з моменту підписання договору. Товаром по даному договору є: автомобіль DAF XF, марка DAF, модель XF, тип кузова сідельний тягач, рік випуску 2016, ціна 28500,00 євро; та напівпричіп-самоскид пошкоджений 2015, рік випуску 2015, ціна 17000,00 євро (а.с.19-22).

Крім того, 18.12.2019 між S.O.O. GLOBAL.INVEST.M (продавець) та ТзОВ Антарес Інвест М (покупець) укладено договір купівлі-продажу №3, згідно якого продавець зобов`язаний передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язаний прийняти і оплатити товар протягом від 1 до 14 банківських днів, з моменту підписання договору товаром по даному договору є: посипачка, що була у використанні, не комплектована, марка SCHMINDT, тип S M 6, №168, рік випуску 1990, ціна 3200,00 злотих (а.с.28-31).

28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД №UA205050/2019/203116 на товар вантажний сідловий тягач, що був у використанні, марки - DAF, модель - FX 510 FT, модельний рік виготовлення - 2016, календарний рік виготовлення - 2016, номер кузова - НОМЕР_1 , тип кузова сідельний тягач, об`єм двигуна 12902 см. куб., двигун дизельний, потужність 375 кВт, колісна формула 4 х 2, загальна кількість місць включаючи водія - 2. Митну вартість вказаного т/з визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору на рівні 20400 євро.

Під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, відбулося спрацювання наступних профілів ризику, а саме, 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.

08.01.2020 митниця прийняла рішення № UA205050/2020/000004/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 20400 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає модель, в техпаспорті XF510FT, в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 XF106). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару. В наданій копії митної декларації зазначена вартість товару 87551 PLN, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 20552 євро. Згідно поданої до оформлення фактури №2/2019 від 18.12.2019 вартість становить 20400 євро.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС МД UA110370/2020/41 від 03.01.2020. Митна вартість становить 31469 євро. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2020/00011. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 № UA205050/2020/000004/2.

Крім того, 28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД № UA205050/2019/203117 на товар напівпричіп для перевезення вантажів, марки - WIELTON, тип - NW-3, бувший у використанні, 2015 року виготовлення, серійний № SUDNW83, напівпричіп-самоскид має 3 осі, призначений для перевезення сипучих вантажів таких як щебінь, пісок, зернові культури та інше, складається з металевої рами, алюмінієвих бортів кузовної частини, вивантаження заднє, за допомогою гідравліки. Згідно МД №UA205050/2019/203117 митну вартість вказаного т/з визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 9600 євро.

Під час опрацювання документів поданих позивачем для здійснення митного контролю та митного оформлення, відбулося спрацювання наступних профілів ризику, а саме, 105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів.

08.01.2020 митниця прийняла рішення № UA205050/2020/000005/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (в фактурі 4/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 9600 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення. В наданій копії митної декларації зазначена вартість товару 41200 PLN, що становить по курсу Нацбанку Польщі станом на 24.12.2019 9671 євро. В фактурі 4/2019 від 18.12.2019 та в контракті вказано, що оплата здійснюється в євро. В фактурі зазначена WARTOSC NETTO 20400 євро, а WARTOSC 9600 євро. В додатково наданій фактурі №87 продавцем виступає компанія INGELS, а в технічному паспорті - власник компанія AMVILOC.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС МД UA205100/2019/16419 від 18.11.2019. Митна вартість становить 11035 євро. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2020/00012. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 № UA205050/2020/000005/2.

Крім того, 28.12.2019 декларантом позивача було подано відповідачу для митного оформлення товару МД № UA205050/2019/203142 на товар відвал передній, що був у використанні, неукомплектований, марки - SСHMIDT, тип - SМG, №168, рік виготовлення 1990, митну вартість вказаного товару визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 3200 євро та розкидач солі та піску, що був у використанні, неукомплектований, марки GILETTA, тип SL7/7X65ID, № SL187569, рік виготовлення 1996, митну вартість даного товару визначено за 1 методом визначення митної вартості товару за ціною договору заявлено на рівні 2700 євро.

08.01.2020 митниця прийняла рішення № UA205050/2020/000006/2 про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що подані документи містять розбіжності (в фактурі 3/2019 від 21.12.2019 вказаний тип відвалу SСHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 SMG 168). У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах митний орган запропонував в 10-денний термін надати: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; копію митної декларації країни відправлення, договір на перевезення вантажу. У свою чергу, декларантом не надано: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення.

Крім того, у даному рішенні вказано, що митницею з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а та методу 2б з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в та методу 2г з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно статті 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС МД UA100030/2019/411543 від 25.10.2019, UA209180/2019/66577 від 10.10.2019. Митна вартість становить 13,62 PLN/кг та 5,14 PLN/кг. Також, роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2020/00013. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: приведення рівня митної вартості в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про визначення митної вартості від 08.01.2020 № UA205050/2020/000006/2.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваних рішеннях, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст.52 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме вантажного сідлового тягача DAF, напівпричепа для перевезення вантажів марки WIELTON, відвала переднього марки SCHMIDT та розкидача солі та піску марки GILETTA та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Судом встановлено та матеріалами справи стверджується, що зазначення позивачем у митній декларації вартість товару вантажного сідлового тягача марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , 2016 року випуску, підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу № 2 від 15.10.2019, специфікацією № 1 до договору купівлі-продажу від 15.10.2019, рахунком-фактурою № 2/2019 від 18.12.2019, довідкою про транспортні затрати №б/н від 28.12.2019, технічним паспортом автомобіля, митною декларацією країни відправлення № 19PL301010E1084109 від 24.12.2019.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 № UА205050/2020/000004/2 відповідачем вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме: у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 20400 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає модель, в техпаспорті XF510FT, в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 XF106. Однак, платіжним дорученням № 30 від 17.10.2019 була здійснено оплата не лише за вантажний сідловий тягач марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , а й за напівпричіп марки WIELTON в сумі 9600 євро. Також в дану суму перерахунку увійшла часткова передплата в сумі 15500 євро за сідловий тягач та напівпричіп, про що листом від 02.01.2020 було повідомлено митний орган.

Щодо не співпадіння моделі в техпаспорті XF510FT, в фактурі 2/2019 від 18.12.2019 та в платіжному дорученні № 30 від 17.10.2019 XF106, то суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані розбіжності не є помилкою, оскільки у фактурі 2/2019 від 18.12.2019 вказаний загальний тип тягача, а саме DAF XF106, що означає четверте покоління вантажівок DAF XF (XF106) (2013 2017), про що заявою було повідомлено митний орган.

Щодо напівпричепу для перевезення вантажів марки WIELTON, 2015 року виготовлення, то судом встановлено, що митна вартість даного товару підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу № 2 від 15.10.2019, специфікацією № 2 до договору купівлі-продажу від 15.10.2019, рахунком фактурою № 4/2019 від 18.12.2019, довідкою про транспортні затрати №б/н від 28.12.2019, митною декларацією країни відправника №19PL301010E1084133 від 24.12.2019.

В електронному повідомленні декларанту та в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 № UА205050/2020/000005/2 митним органом вказано на розбіжності у поданих декларантом документах, а саме в фактурі 4/2019 від 18.12.2019 вказана вартість 9600 євро, по платіжному дорученні №30 від 17.10.2019 здійснена проплата 45500 євро, в платіжному дорученні вказаний інвойс №2/19 від 15.10.2019, не співпадає рік виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 30 від 17.10.2019 була здійснена оплата не лише за вантажний сідловий тягач марки DAF, номер кузова НОМЕР_1 , а й за напівпричіп марки WIELTON в сумі 9600 євро. Також в дану суму перерахунку ввійшла часткова передплата в сумі 15500 євро за сідловий тягач та напівпричіп, про що листом від 02.01.2020 було повідомлено митний орган.

Щодо розбіжностей у році виготовлення напівпричіпа у фактурі та технічному паспорті, то дана помилка жодним чином не вплинула на рівень митної вартості, у свою чергу митний орган мав можливість однозначно ідентифікувати даний товар по серійному номеру SUDNW83, який є унікальним для кожного транспортного засобу та який збігається як у фактурі так і в технічному паспорті, що правильно зазначив суд першої інстанції.

Посилання на розбіжності в додатково наданій фактурі № 87, зокрема, що продавцем виступає компанія INGELS, а в технічному паспорті - власник компанія AMVILOC, то суд першої інстанції вірно не взяв дане до уваги, оскільки визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, крім того, дана операція купівлі-продажу відбувалась між компанією INGELS та S.O.O. GLOBAL.INVEST.M.

Крім того, у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до декларації № UА205050/2019/203117 зазначено, що в результаті проведеного митного огляду виявлено, що транспортний засіб відповідає відомостям заявленим в митній декларації.

Щодо зазначеного позивачем у митній декларації відвалу переднього, що був у використанні, марки - SHMIDT, тип - SМG, рік виготовлення 1990 та розкидача солі та піску, що був у використанні, марки GILETTA, тип SL7/7X65ID, № SL187569, рік виготовлення 1996, то митна вартість даного товару підтверджується долученими до матеріалів справи документами: платіжним дорученням в іноземній валюті № 30 від 17.10.2019, договором купівлі-продажу № 3 від 18.12.2019, специфікаціями № 1 та № 2 до договору купівлі-продажу № 3 від 18.12.2019, рахунком фактурою № 3/2019 від 21.12.2019, довідкою про транспортні затрати № б/н від 28.12.2019, які досліджувались судом першої та апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що митний орган було повідомлено про розбіжності у поданих декларантом документах, а саме в фактурі 3/2019 від 21.12.2019 вказаний тип відвалу SСHMIDT SMG 221, а в договорі №3 18/12/2019 SMG 168 та зазначено, що у фактурі №3/2019 від 21.12.2019 допущено помилку у специфікації, а саме в табличці відомостей відносно плуга невірно вказані дані SMG 221. Вірно вказано у договорі №3 18/12/2019 згідно таблички плуга SMG 168. Однак, відповідачем дане не враховано.

Разом з тим, відповідач ні у електронному повідомленні, ні в рішенні про коригування митної вартості товару від 08.01.2020 № UА205050/2020/000006/2 не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Відповідачем, як суду першої, так і апеляційної інстанції не надано жодних доказів недостовірності заявленої товариством товарів., а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінностей між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 804/6217/15, від 11.11.2019 у справі № 810/1819/16.

Крім того, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідачем не було визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з відмовою надати додаткові документи, а саме: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікаційні товару; договір перевезення. Разом з тим, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм статей 51-58 МК України, самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Щодо договору перевезення, то декларантом позивача була надано митному органу довідка про транспортні затрати від 28.12.2019, згідно якої вартість доставки автомобіля DAF з м. Хелм до п/п Дорохуск-Ягодин складає 1000 грн., напівпричепа самоскида WIELTON 1000 грн., вартість доставки посипалки та відвалу переднього 1000 грн. Разом з тим, вартість доставки з п/п Ягодин до м. Київ складає 6000 грн. Загальна вартість доставки складає 9000 грн. Однак, як встановлено судом, митним органом така не взята до уваги.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості вказано, що відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Згідно з пунктами 2 і 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Частиною третьою статті 58 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При цьому частиною першою статті 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга статті 64 МК України).

Згідно з частиною третьою статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Верховний Суд у своїй постанові від 10.12.2020 у справі № 380/10399/20, серед іншого, сформулював правовий висновок, за яким рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2 і 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був ввезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була скоригована, що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Апеляційний суд вважає, що приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості товарів митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, не навівши пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. Тобто, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо покликання митного органу на те, що при прийнятті оскаржуваних рішень відбулось спрацювання системи управління ризиками, а також те, що митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, то судом першої інстанції вірно зазначено, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів, а інформація, яка міститься в ЄАІС, має лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі № 140/15580/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09.08.21