Справа № 640/25266/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Київ № 640/25266/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Державної податкової служби у Київській області
до ОСОБА_1
проскасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 117 018,16 грн.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у відповідача обліковується податковий борг на загальну суму 117 018,16 грн., який виник за платежем орендна плата з фізичних осіб.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про те, що ним 20.10.2020 добровільно перераховано на рахунок орендодавця - Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області орендну палату з фізичних осіб сумі 131 000,00 грн.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки контролюючого органу від 13.05.2020 №14731/9/10-36-54-07 у відповідача обліковується податковий борг на загальну суму 117018,16 грн., який виник за платежем орендна плата з фізичних осіб на підставі самостійно узгоджених податкових зобов`язань (податкові декларації від 06.02.2020, від 19.02.2019, від 09.02.2018) та на підставі податкового повідомлення-рішення від 24.09.2018 №.

26.03.2018 ГУ ДПС у Київській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №2447-54, яка отримана відповідачем 14.05.2018.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не сплачуються самостійно узгоджені грошові зобов`язання та зобов`язання, визначені контролюючим органом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов`язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень пункту 54.1 статті 54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою відповідачем задекларованих зобов`язань у податкових деклараціях є узгодженою.

Згідно пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

26.03.2018 ГУ ДПС у Київській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №2447-54, яка отримана відповідачем 14.05.2018.

Разом з цим, 22.12.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, де останній стверджує про те, що ним 20.10.2020 добровільно перераховано на рахунок орендодавця - Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області орендну палату з фізичних осіб сумі 131 000,00 грн., на підтвердження чого ним надано копію квитанції №ПН3434146 від 20.10.2020.

З метою повного та всебічного розгляду адміністративної справи ухвалою суду від 24.05.2021 витребувано від Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 5а, ) належним чином засвідчену копію детального математичного розрахунку податкового боргу (з урахуванням обставин сплати відповідачем коштів у сумі 131 000,00 грн.) та письмові пояснення, враховуючи поданий ОСОБА_1 відзив на позовну заяву.

Станом на час вирішення спору по суті вимоги ухвали суду від 24.05.2021 контролюючим органом не виконано.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, в розрізі положень частини 2 статті 72 КАС України встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Разом з цим, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

При цьому, у відповідності до частини 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд акцентує увагу на тому, що позивачем станом на час вирішення спору по суті не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 117 018,16 грн., з урахуванням поданої останнім квитанції про сплату №ПН3434146 від 20.10.2020 на суму 131 000,00 грн.

Таким чином, суд вважає відсутніми достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідача податкового боргу, суму якого заявлено до стягнення контролюючим органом в межах даної адміністративної справи.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Оскільки матеріали справи не містять в собі жодних доказів понесення сторонами витрат, які пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, б. 5а, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева