Справа № 640/2375/21
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року м. Київ № 640/2375/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засіданні Васильєвій Ю.В., за участі: представника позивача - Скрипчука М.Є., представника відповідача - Пілецького Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка"

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 серпня 2021 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибака, буд. 11, офіс 205 ідентифікаційний код 38780221) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 Ідентифікаційний код 43141267) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2020 за формою "Р".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки №234/26-15-04-08-21/38780221 від 12.03.2020, суперечить діючому в Україні законодавству, порушує права та законні інтереси ТОВ "ФК Динаміка".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував та зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесене податкове повідомлення-рішення є законними. Зауважив, що ТОВ «ФК Динаміка» подана звітна податкова декларація за 2016 рік за № без показників господарської діяльності. Відповідно до п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України 27.02.2020 року товариством подана уточнююча податкова декларація за 2016 рік №13146637, в якій задекларовані рядок 02 та 04 в розмірі (-1217622) грн. При цьому, підприємством неправомірно задекларовано зменшення податкового зобов`язання звітного ( податкового періоду, що уточняється в сумі 1 217 622 грн. (р.26), що призвело до заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) періоду (р.19 декларації за 2018 рік) в сумі 1 217 622 грн. Просив у позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених в відзиві на адміністративний позов.

У судовому засіданні 03.08.2021 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Головного управління ДПС у м.Києві на підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 та п.п.75.1.1 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України від 02.12.2020 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями, головним державним ревізором-інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності з податку на прибуток управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку уточненої податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік платника податку на прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка" (), за результатами якої складено акт перевірки від 12.03.2020 №234/26-15-04-08-21/38780221.

Відповідно до висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення платником податків вимог пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України від 02.12.2020 року №2755-VI зі змінами та доповненнями та Наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 року №897 ( у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.04.2017 року №467, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19.05.2017 за №642/30510) зі змінами, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 19.10.2018 №842, а саме: ТОВ "ФК Динаміка" 28.02.2017 року подана звітна податкова декларація за 2016 рік за № без показників господарської діяльності. Згідно п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації. Відповідно до п.50.1 ст.50 ПКУ 27.02.2020 року подана уточнююча податкова декларація за 2016 рік за № 13146637, в якій задекларовані рядок 02 та рядок 04 в розмірі (-1217622) грн. Проте, підприємством неправомірно задекларовано зменшення податкового зобов`язання звітного (податкового періоду, що уточнюється в сумі 1217622 грн. (р.26), що привело до заниження податку ш прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 19 декларації за 2018 рік) в сумі 1217622 грн.

На підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 року №, яким ТОВ "ФК Динаміка" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на суму 1 522 028 грн., з яких

Не погоджуючись із даним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносно клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з порушенням строків звернення до суду, то суд зазначає, що зміна судової практики щодо строків звернення до суду не повинна бути перешкодою для доступу до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації .

Згідно із статтею 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, камеральна перевірка є окремим самостійним видом перевірок і не належить ні до планових, ні до позапланових та може бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а метою камеральної перевірки є, зокрема, виявлення в поданій звітності арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов`язань.

Як встановлено під час розгляду справи, за результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у м. Києві встановлено, що ТОВ "ФК Динаміка" 28.02.2017 року подана звітна податкова декларація за 2016 рік за № без показників господарської діяльності. Згідно п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації. Відповідно до п.50.1 ст.50 ПКУ 27.02.2020 року подана уточнююча податкова декларація за 2016 рік за № 13146637, в якій задекларовані рядок 02 та рядок 04 в розмірі (-1217622) грн. Проте, підприємством неправомірно задекларовано зменшення податкового зобов`язання звітного (податкового періоду, що уточнюється в сумі 1217622 грн. (р.26), що привело до заниження податку ш прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 19 декларації за 2018 рік) в сумі 1217622 грн.

Судом встановлено, та не заперечувалось представником відповідача, що акт перевірки містить помилки, а саме, замість вірного звітного податкового періоду зазначено 2018 рік замість 2016 року.

Так, наявні у справі докази підтверджують, що 28 лютого 2017 року ТОВ «ФК ДИНАМІКА» було подано до ГУ ДПС у м. Києві звітну податкову декларацію № з податку на прибуток підприємства за 2016 рік (копія декларації за 2016 рік та квитанції №2 наявна в матеріалах справи).

Відповідно до вказаної декларації позивачем відображено наступні показники:

- Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 01): «-»;

- фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) (рядок 02): «-»;

- різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (рядок 03): «-»;

- об`єкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03 РІ) (рядок 04) - « 0».

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Ця норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Тобто подією, з настанням якої пункт 50.2 статті 50 Податкового кодексу України пов`язує припинення права платника на уточнення показників раніше поданої звітності, є проведення саме документальної планової або позапланової перевірки.

Отже, у випадках отримання акта камеральної перевірки щодо певної податкової декларації, платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Праву платника податку подати уточнюючу податкову декларацію кореспондує обов`язок контролюючого органу прийняти таку декларацію, провести в установлений строк камеральну перевірку та за її результатами здійснити відповідні дії.

Таким чином, після проведення камеральної перевірки і до прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення за наслідками такої перевірки, платник має право подавати уточнюючі розрахунки, а контролюючий орган, приймаючи відповідне податкове повідомлення-рішення за наслідками такої камеральної перевірки, повинен встановити дійсний обов`язок платника зі сплати податку з урахуванням даних уточнюючого розрахунку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №813/1977/14.

Судом встановлено, що 27 лютого 2020 року ТОВ «ФК ДИНАМІКА» подало до ГУ ДПС у м. Києві та ДПІ у Шевченківському районі уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2016 рік.

Відповідно до показників зазначеної уточнюючої декларації Товариство відобразило наступні показники:

- Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку (рядок 01): «-»;

- фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) (рядок 02): «-1217622»;

- різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України (рядок 03): «-»;

- об`єкт оподаткування (рядок 02 + рядок 03 РІ) (рядок 04) - «-1217622».

Також, Товариством помилково було відображено у рядку 26 уточнюючої декларації збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється в розмірі: «-1217622».

Судом встановлено, що вказані витрати спричинені орендою приміщення згідно Договору №2224 від 11.10.13 укладеного між ТОВ «ФК ДИНАМІКА» та ТОВ «МАКСИМУМ» та підтверджуються актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року.

Як вбачається з висновків акту перевірки зазначене призвело до заниження податку на прибуток, нарахованого за результатами останнього (звітного) податкового періоду (рядок 19 декларації за 2018 рік) в сумі 1217622 грн.

За твердженням ГУ ДПС у м. Києві неправомірне декларування в уточнюючій декларації за 2016 повинно було спричинити заниження податку на прибуток нарахованого за результатами звітних податкових періодів.

Проте, суд зауважує, що ані в звітній декларації за 2017 рік, ані в уточнюючій декларації за 2017 рік, поданій 27 лютого 2020 року ТОВ «ФК ДИНАМІКА» не зазначало показників, які б впливали на «заниження податку на прибуток підприємства».

Таким чином, відповідачем не підтверджено та не обґрунтовано склад податкового правопорушення позивача. Відсутність складу податкового правопорушення, покладеного контролюючим органом в основу прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, доводить протиправність визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток, застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку, і як наслідок, унеможливлює прийняття позиції контролюючого органу про правомірність спірного податкового повідомлення - рішення.

Допущення позивачем технічної помилки під час заповнення звітної декларації не можна вважати неправомірним заниженням товариством податку на прибуток, оскільки, помилка полягала виключно у неправильному заповненні рядку декларації та не стосувалася зміни бази та об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Відповідач не спростував, що вищевказана арифметична помилка в сукупності із іншими даними призвела до заниження податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Суд зауважує, що відповідачем не обґрунтовано в чому виявилось порушення ТОВ "ФК Динаміка" вимог пунктів 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, та яким чином це вплинуло на кінцеву суму податкового зобов`язання з податку на прибуток.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення ТОВ "ФК Динаміка" вимог пунктів 48.1 статті 48 Податкового кодексу України є помилковими та не підтверджуються належними доказами, а відтак податкове повідомлення-рішення № від 08.05.2020 за формою "Р" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити сплачену ним суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністартивний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибака, буд. 11, офіс 205 ідентифікаційний код 38780221) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 08.05.2020 за формою "Р".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Динаміка" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибака, буд. 11, офіс 205 ідентифікаційний код 38780221) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 Ідентифікаційний код 43141267).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2021 року

Суддя Н.Г. Вєкуа