Справа № 802/112/18-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

05 серпня 2021 р. Справа № 802/112/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Слюсар О.О.

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Попик О.О. та Глінчук К.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправним рішень та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

На підставі постанови Верхового Суду від 29.04.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду на новий розгляд надійшла справа за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1, Міністерство), Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач 2) про визнання протиправним рішень та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 18.05.2021 справу прийнято у провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

30.06.2021 Міністерством юстиції України до суду подано заяву про роз`яснення постановленої у цій справі ухвали від 07.02.2018 про забезпечення адміністративного позову, якою зупинено до вирішення справи по суті і набрання рішенням законної сили дію оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 05.01.2018 № 45/5 яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 .

У заяві Міністерство просить роз`яснити чи потрібно виконувати вимоги ухвали з огляду на те, що рішення яким вирішено спір по суті набрало законної сили 20.09.2018 (день ухвалення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду). Однак, в подальшому постановою Верховного Суду рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2018 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

Заява розглядалася у підготовчому судовому засіданні призначеному на 05.08.2021.

У судовому засіданні представник Міністерства заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що питання про чинність заходів забезпечення позову ухвалою від 07.02.2018 вирішено не чітко, внаслідок чого виникають труднощі із правильним виконанням ухвали суду.

Представник відповідача 2 погодилась із аргументами заяви про необхідність роз`яснення ухвали суду про забезпечення адміністративного позову.

Позивач у своїх поясненнях зазначив, що з огляду на те, що на цей час остаточне рішення у його справі судом не ухвалено, вжиті ухвалою від 07.02.2018 заходи забезпечення позову вважаються чинними. Тому просив відмовити у задоволенні заяви відповідача.

Надавши оцінку аргументам заяви про роз`яснення ухвали суду та поясненням учасників справи щодо заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення із таких мотивів.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який розглядається у цій справі та з поміж іншого просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018 про зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

05.02.2018 позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України №45/5 від 05.01.2018.

Ухвалою від 07.02.2018 клопотання позивача задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018 до набрання законної сили рішення адміністративного суду у цій справі.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2018 визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 рішення суду першої інстанції від 05.04.2018 змінено в частині мотивів його прийняття, а в решті рішення залишено без змін. Тобто суд апеляційної інстанції погодився із рішенням про скасування Наказу Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018 дію якого зупинено ухвалою про забезпечення позову від 07.02.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 КАС України у редакції чинній на момент прийняття постанови суду апеляційної інстанції, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постановою Верховного Суду від 29.04.2021 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2018, змінене постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, а справу направлено на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 18.05.2021 справу прийнято у провадження та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Мотивом подання Міністерством заяви від 30.06.2021 про роз`яснення ухвали суду від 07.02.2018 є невизначеність щодо питання про чинність застосованих судом заходів забезпечення позову у разі направлення справи на новий розгляд. Відповідач зазначає, що в ухвалі суду від 07.02.2018 це питання не обумовлено і нормами Кодексу адміністративного судочинства України не врегульовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Відтак, ключовим при розгляді заяви від 30.06.2021 є питання про строк дії заходів забезпечення позову вжитих судом при розгляді цієї справи, разом із питанням про правові наслідки постанови Верховного Суду від 29.04.2021 якою направлено справу на новий розгляд щодо таких заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За своєю правовою природою інститут забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися в суд, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили.

На тимчасовий характер дії заходів забезпечення позову звернуто увагу й у Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року.

Заявляючи клопотання про забезпечення позову від 05.02.2018 у спосіб зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018, позивач його мотивував тим, що дія (правові наслідки) спірного наказу Міністерства унеможливлять виконання ним обов`язків арбітражного керуючого в інших справах про банкрутство.

Задовольнивши ухвалою від 07.02.2018 клопотання позивача, суд забезпечив позов у спосіб зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018. У резолютивній частині ухвали суду зазначено, що заходи забезпечення діють до вирішення справи по суті та набрання рішенням у справі законної сили.

Відтак, виходячи із змісту ухвали 07.02.2018, суд окреслив строк дії заходів забезпечення позову та вказав, що такі заходи діють до одночасного настання двох юридичних фактів: 1) вирішення справи по суті; 2) набрання законної сили рішенням яким вирішено справу по суті.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 241 КАС України, судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

Рішення суду - рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги (п. 13 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Постанова - письмове рішення суду апеляційної або касаційної інстанції в адміністративній справі, у якому вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги (п. 14 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 255 КАС України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили в день прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Аналізуючи норми Кодексу суд зазначає, що рішення суду першої інстанції, що не скасоване за результатом його апеляційного перегляду вважається судовим актом, яким вирішено справу по суті. У разі його апеляційного оскарження таке рішення набирає законної сили в день прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду, крім випадку його скасування.

Як встановлено, Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2018 скасовано наказ Міністерства юстиції України № 45/5 від 05.01.2018 (акт дію якого зупинено в порядку забезпечення позову).

Це рішення правопопередником відповідача 2 оскаржено в апеляційному порядку, а постанова судом апеляційної інстанції прийнята 20.09.2018.

Відтак, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 20.09.2018 - в день прийняття судом апеляційної інстанції постанови, якою змінено його мотивувальну частину, а в решті (у томі числі в частині скасування наказу № 45/5 від 05.01.2018) - залишено без змін.

Отже, тимчасова правова охорона, що надана позивачу ухвалою про забезпечення позову втратила свою чинність 20.09.2018, оскільки в цей день виникли одночасно два юридичних факти із настанням яких ухвалою від 07.02.2018 пов`язано строк дії вжитих заходів забезпечення позову, а саме прийнято рішення яким вирішено спір по суті і таке рішення набрало законної сили.

В подальшому захист прав та інтересів позивача від негативних наслідків наказу № 45/5 від 05.01.2018 забезпечувався дією рішення суду, яким скасовано спірний наказ.

Однак, постановою Верховного Суду від 29.04.2021 рішення суду першої інстанції від 05.04.2018 та постанову суду апеляційної інстанції від 20.09.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалення судом Касаційної інстанції постанови від 29.04.2021 не має правових наслідків по відношенню до заходів забезпечення позову, що втратили свою дію на момент її прийняття.

При цьому суд звертає увагу на безпідставність та нормативну необґрунтованість ототожнення строку чинності ухвали про забезпечення та строку дії вжитих нею заходів забезпечення позову.

Безспірним є той факт, що ухвала про забезпечення позову від 07.02.2018 залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції від 03.04.2018. Однак залишення в силі ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову не змінює тимчасовий характер заходів забезпечення, та не дає підстав вважати, що такі можуть тривати довше аніж до моменту набрання законної сили рішенням суду яким вирішено спір по суті, що чітко передбачено в ухвалі від 07.02.2018.

Цей висновок підтверджується і нормами ст. 157 КАС України, яка передбачає підстави та процедуру скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову. При цьому процесуальний закон чітко розмежовує поняття скасування в порядку апеляційного чи касаційного перегляду ухвали про забезпечення позову та скасування самих заходів, ухвалу про що може бути постановлено судом який вжив заходи забезпечення позову.

До того ж, навіть під час ухвалення рішення суд може вирішити питання про те, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (п. 7 ч. 1 ст. 244 КАС України).

Підсумовуючи суд зазначає, що навіть у випадку коли ухвала про забезпечення позову залишається формально чинною та не скасована в апеляційному чи касаційному порядку, дія самих заходів може бути припинена внаслідок прийняття з цього приводу іншої ухвали про їх скасування, рішення про їх скасування або настання події, із якою пов`язано строк чинності таких заходів.

При цьому жодною нормою Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено ані підстав ані процедури відновлення тих заходів забезпечення позову які раніше втратили чинність.

Тому, заходи тимчасової правової охорони, що вжиті ухвалою про забезпечення позову від 07.02.2018 та припинили свою дію 20.09.2018 не можуть вважатися поновленими як наслідок прийняття Верховним Судом постанови від 29.04.2021 якою скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції, а справу направлено на новий розгляд.

Розглядаючи заяву про роз`яснення ухвали суду суд звертає увагу на нечіткість її прохальної частини. Зокрема відповідач 1 просить роз`яснити чи потрібно виконувати ухвалу суду від 07.02.2018 тоді як ключовим питанням при розгляді цієї заяви є питання про чинність застосованих ухвалою заходів забезпечення позову. Тому, при постановленні ухвали судом акцентовано увагу на питаннях про чинність заходів забезпечення позову, а не на питанню про виконання ухвали.

Отже, заява про роз`яснення ухвали суду від 07.02.2018 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 248, 254, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Міністерства юстиції України про роз`яснення ухвали суду від 07.02.2018 про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Роз`яснити, що вжиті ухвалою від 07.02.2018 заходи забезпечення позову у спосіб зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 05.01.2018 № 45/5, яким припинено дію свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 діяли до набрання законної сили постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 якою справу № 802/112/18-а вирішено по суті.

Прийняття у справі № 802/112/18-а Верховним Судом постанови від 29.04.2021 про скасування Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.04.2018, зміненого постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018, та постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2018 та направлення справи на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду не є підставою для відновлення дії тих заходів забезпечення позову, що втратили чинність.

У задоволенні заяви в частині вимог про роз`яснення обов`язку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.08.2021.

Суддя Богоніс Михайло Богданович