Справа № 620/7856/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/7856/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання пртиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж на посаді продавця ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996, викладену в листі від 14.06.2021 № 8038-8502/Л-02/8-2500/21.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж на посаді продавця ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996 та здійснити перерахунок пенсії із врахуванням зазначеного стажу, починаючи з 11.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж на посаді продавця ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996, викладену в листі від 14.06.2021 № 8038-8502/Л-02/8-2500/21 є протиправною, оскільки суперечить приписам діючого законодавства, порушує її права та соціальні гарантії.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання від відповідача, в якому він просить розглядати справу за відсутності його представника, та відзив на позовну заяву.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в головному управлінні ПФ України в Чернігівській області з 11.05.2021 та отримує пенсію за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 14.06.2021 відповідач відмовив позивачу у зараховувати до страхового стажу періоду її роботи з 21.10.1993 по 04.06.1996 посилаючись на те, що цей запис проведений з порушенням п. 2.4 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме, що усі записи в трудовій книжці вносяться не пізніше тижневого строку.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно спірного запису № 16 в трудовій книжці позивача, вона, згідно наказу № 19 від 15.05.1996, звільнена з посади продавця ТОВ «Зоря», при цьому запис внесено в трудову книжку 04.06.1996.

Частиною 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається Законом на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Відповідачем не наведено жодного обґрунтованого доводу щодо неможливості зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, також передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Посилання відповідача на той факт, що у трудовій книжці запис про звільнення внесено пізніше тижневого строку не може бути підставою не зарахування трудового стажу, оскільки це є надмірним формалізмом та вказані помилки не можуть нівелювати відомості трудової книжки, позбавивши позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі № 593/283/17 висловив позицію, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. При цьому, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Зважаючи на наведене, судом встанволено, що період роботи позивача в ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996 доведеним і не може бути спростований тільки тим, що роботодавець порушив тижневий строк для внесення відповідних записів до трудової книжки, на що, в свою чергу, позивачка не мала впливу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання пртиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж на посаді продавця ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996, викладену в листі від 14.06.2021 № 8038-8502/Л-02/8-2500/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до трудового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 до трудового стажу для обчислення пенсії стаж на посаді продавця ТОВ «Зоря» з 21.10.1993 по 04.06.1996 та здійснити перерахунок пенсії із врахуванням зазначеного стажу, починаючи з 11.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот