Справа № 200/6874/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 р. Справа№200/6874/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ізумруд СП»

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізумруд СП» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними (неправомірними) дій щодо складання та видачі наказу від 11.05.2021 року № 815-п та запиту про надання документів від 17.05.2021 року б/н, визнання протиправним та скасування наказу від 11.05.2021 року № 815-п.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 11 травня 2021 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального та відповідно до вимог ст. 19-1, ст. 20, ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України прийнято наказ № 815-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ізумруд СП» » за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Азовська, буд. б/н за період фінансово-господарської діяльності з 01.07.2019 року по 21.05.2021 року, з 12.05.2021 року тривалістю 10 діб з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів.

Зазначає, що 17 травня 2021 року за вищевказаною адресою, з метою проведення фактичної перевірки прибуло два працівника ГУ ДПС у Донецькій області, які надали оператору АЗС копію наказу від 11.05.2021 року № 815-п та вручили запит на надання документів. При цьому, в порушення п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України працівники ГУ ДПС у Донецькій області не пред`явили направлення на проведення перевірки та свої службові посвідчення, тому працівники позивача не допустили працівників відповідача до проведення перевірки.

Зазначає, що наказ від 11.05.2021 року № 815-п суперечить пп. 80.2.1-80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки не містить конкретних підстав для проведення фактичної перевірки, посилаючись на певну судову практику Верховного Суду та Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач вважає дії відповідача щодо проведення фактичної перевірки протиправними, а наказ про проведення перевірки незаконним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Представником відповідача надано письмовий відзив (а.с. 43-46). Зазначає, що функції контролюючих органів передбачені п. 19.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, а саме:

19-1.1.4. здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Ці функції відповідають перевірці дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року зі змінами і доповненнями, яка проводилася відповідачем згідно з наказом № 815-п від 11.05.2021 року. Зважаючи на це, у відповідача були достатні правові підстави для проведення фактичної перевірки.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Наголошує, що вимоги до змісту наказу про проведення перевірки визначні лише п. 81.1 ст. 80 Податкового кодексу України, згідно з яким, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, як направлення на перевірку, службового посвідчення, та зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

При цьому, відповідач також посилається на певну практику Верховного суду з зазначеного питання.

З зазначених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізумруд СП» є юридичною особою, яке з 11.03.2019 року зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 42876925, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 19).

Позивач зареєстрований у м. Вінниці, значиться на податковому обліку згідно наданого витягу в ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Проте, згідно даних Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Ізумруд СП» в дійсний час значиться на податковому обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області, що підтверджується безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 27).

Позивач здійснює роздрібну торгівлю пальним у Донецькій області, про що зазначено в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального, виданих відповідачем 18.05.2020 року та 12.04.2021 року (а.с. 20-22).

11 травня 2021 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального та відповідно до вимог ст. 19-1, ст. 20, ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято наказ № 815-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ізумруд СП» » за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Азовська, буд. б/н за період фінансово-господарської діяльності з 01.07.2019 року по 21.05.2021 року, з 12.05.2021 року тривалістю 10 діб з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального та контролю за дотриманням платником податків порядку здійснення обігу підакцизних товарів (а.с. 14).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо винесення наказу про проведення фактичної перевірки ТОВ «Ізумруд СП», суд виходить з наступного.

В абзаці першому преамбули Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481), із змінами і доповненнями, зазначено, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Функції контролюючих органів з питань, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, та пального передбачені п. 19.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), зокрема наступними нормами.

19-1.1.4. здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

19-1.1.17. проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно до вимог п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

У відповідності до пункту 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За приписами пп. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Таким чином, відповідно до зазначеної статті 81 ПК України копія наказу про проведення перевірки має містити дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Підставами проведення фактичної перевірки позивача у спірному наказі № 815-п від 11.05.2021 року зазначено пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80ПК України, яким передбачено проведення перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального у разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України без закріплення обов`язку зазначати про таке звернення у самому наказі про проведення такої перевірки.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 814/268/17.

З зазначених причин, суд не приймає посилання позивача на відсутність у відповідача на момент винесення спірного наказу про проведення перевірки інформації про порушення ним певних норм законодавства, оскільки наявність такої інформації не передбачена для проведення перевірки з метою реалізації функцій контролюючих органів в сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Стосовно надання відповідачем запиту про надання документів суд зазначає наступне.

Підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючих органів запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Отримання податкової інформації та направлення запитів контролюючими органами регламентовано статтею 73 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» (далі - Порядок). Зокрема, чітко визначено перелік підстав для направлення суб`єкту господарювання запиту про подання інформації, а також вимоги до його оформлення.

Так, відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

За змістом пункту 10 Порядку встановлено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

У разі, коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому пункту 73.3 статті 73 Кодексу, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідачем надано запит від 17 травня 2021 року про надання документів, що стосуються предмету перевірки (а.с. 15).

Позивачем не надано документів, що стосуються перевірки, про що останній зазначив у листі від 18.05.2021 року, зазначивши про відсутність у запиті податкового органу інформації про направлення на перевірку, печатки податкового органу (а.с. 16-17).

Працівниками відповідача складено акт № 420/05/99/09/01/42876925 від 24.05.2021 року про відмову від надання документів до перевірки (а.с. 60).

Також позивач зазначив, що запит податкового органу про надання інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, наявність чітко окреслених обставин, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства.

При цьому, позивач не послався на жодну норму законодавства, яка містить такі приписи стосовно запитів контролюючих органів, фактично вимагаючи вказати на встановлені порушення без проведення перевірки.

Суд критично відноситься до таких міркувань позивача та зазначає, що вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і розширеному тлумаченню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що запит, направлений відповідачем на адресу позивача містив вказівку на фактичну і правову підстави направлення запиту - підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, підпункт 85.2 статті 85 ПК України, а також опис інформації, що запитується, та орієнтовний перелік документів, що її підтверджують.

За таких обставин на позивача покладався обов`язок щодо надання інформації, про надання якої і складений запит податкового органу.

Крім того, позивач зазначає в позовній заяві, що працівники відповідача не надали ані направлень на проведення перевірки, ані службових посвідчень оператору АЗС, тому не були допущені оператором АЗС до проведення фактичної перевірки.

Проте, такі твердження є хибними. Фактично позивач намагається ввести суд в оману, зловживаючи своїми процесуальними правами.

Судом встановлено, що надані представнику позивача документи: наказ про проведення фактичної перевірки № 815-п від 11 травня 2021 року та направлення на перевірку від 12 травня 2021 року № 962, 963 містять всі встановлені законодавством необхідні реквізити (а.с. 62-63).

При цьому, згідно з п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, наведеними нормами Податкового кодексу України, із дотриманням балансу публічних та приватних інтересів, визначено умови допуску до перевірки та передбачено право платника податків на відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Відтак, допуск до перевірки, за наявності визначеної законом компетенції податкового органу на проведення перевірки, нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні перевірки.

Позивач таким правом не скористався та намагається скасувати наказ про проведення фактичної перевірки суто за формальними ознаками.

Працівниками відповідача всупереч твердженням позивача про не допуск останніх до перевірки складено акт (довідку) про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи від 24.05.2021 року № 5313/05/99/32/09/42876925 (а.с. 54-57).

Вказаним актом встановлено порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України в частині відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемерів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнемерів-лічильників та витратомірів-лічильників на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, розпорядником якого є ТОВ «Ізумруд СП» за адресою: Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Азовська, б/н.

Крім того, актом перевірки встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання до перевірки документів.

Оператор АЗС «Еталон» ТОВ «Ізумруд СП» відмовилась від підписання та отримання акту перевірки без надання пояснень, про що складено відповідний акт від 24.05.2021 року № 419/05/99/09/01/42876925 (а.с. 61). З зазначених причин, матеріали перевірки відповідачем було направлено до контролюючого органу за основним місцем обліку ТОВ «Ізумруд СП» - до Головного управління ДПС у Вінницькій області для прийняття податкових повідомлень-рішень.

З зазначеного вище вбачається, що спірний наказ про проведення фактичної перевірки позивача від 11.05.2021 року № 815-п вже реалізований шляхом його виконання, а саме проведенням перевірки. Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на підставі акту фактичної перевірки від 24.05.2021 року 15.06.2021 року прийнято податкові повідомлення-рішення № 5340/02-32-09-01 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 гривень та № 5339/02-32-09-01 про застосування штрафних санкцій в сумі 80000,00 гривень (а.с. 69-72).

Суд зазначає, що, виходячи з правової природи рішення контролюючого органу про призначення перевірки, яке викладається у формі наказу, наказ є правовим актом індивідуальної дії, який розрахований на певне коло осіб та вичерпує свою дію виконанням.

Зазначене узгоджується з нормативним визначенням індивідуального акту, наведеного в п. 19 ст. 4 КАС України, за яким, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

Зокрема, КАС ВС зазначив, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 16 грудня 2019 року справу передав на розгляд судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі статей 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 03 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15).

У цих судових рішеннях Верховний Суд висловив правову позицію, що саме на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарської діяльності може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, суд зазначає, що спірний наказ вичерпав себе у часі, оскільки відповідачем проведено фактичну перевірку позивача, про що свідчить акт від 24.05.2021 року № 5313/05/99/32/09/ 42876925 (а.с. 54-57).

Фактично, даним позовом ТОВ «Ізумруд СП» намагається спростувати винесені 15.06.2021 року податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками встановлених порушень під час проведеної відповідачем 17.05.2021 року фактичної перевірки, що свідчить про зловживання процесуальними правами з боку ТОВ «Ізумруд СП».

Перевіривши рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про законність рішення відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Ізумруд СП» (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 21018, м. Вінниця, вул. Марії Литвиненко-Вольгемут, буд. 31-А, ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87515, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) про визнання протиправними дій, протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 09 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова