Справа № 360/2876/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 серпня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2876/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Смішливої Т.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Чепурової К.В.,

представників позивача Мілявського А.Р. - керівник, витяг ЄДРПОУ;

Хорольського І.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською

діяльністю ДН № 5059 від 30.05.2018, ордер серії ДН № 066903 від 10.06.2021,

Андрушко К.П., свідоцтво про право на заняття адвокатською

діяльністю № 1075 від 20.09.2012, ордер серії ВВ № 1012908 від 19.07.2021,

представника відповідача Кремцової І.О., витяг з ЄДРПОУ (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 30.04.2021 № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2021 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ» (далі - позивач) до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати винесену заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці постанову від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 60000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 квітня 2021 року посадовою особою Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці за результатами державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ», здійсненого з метою перевірки додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору, складено акт інспекційного відвідування від 27 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ (далі - «Акт»).

В акті зазначено, що за наслідками інспекційного відвідування виявлено наявність ознак трудових відносин з фізичною особою ОСОБА_1 , з якою позивачем укладались договори цивільно-правового характеру про виконання робіт (надання послуг).

30 квітня 2021 року відповідачем винесено постанову № СМУ932/1107/АВ/СПТДФС (далі - Постанова) про накладення на позивача штрафу у розмірі 60000,00 грн.

Підставою для винесення постанови зазначено акт інспекційного відвідування від 27 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ щодо порушень законодавства про працю, а саме що фізична особа - ОСОБА_1 працює за відсутності трудового договору, що є порушенням ч. 1 ст. 21 КЗпП України, і що вказана особа працює без оформлення трудового договору, що є порушенням ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Вважає постанову від 27 квітня 2021 року №СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС протиправною і такою, що підлягає скасуванню з посиланням на таке.

Позивач вважає, що інспектором здійснено вибірковий та неповний аналіз умов цивільно-правових договорів, не враховано, що їх укладено на підставі вільного волевиявлення сторін. За результатами виконання робіт між сторонами щомісяця підписувались акти виконаних робіт, на підставі яких здійснювався розрахунок.

Наймана особа ОСОБА_1 не виконувала всі роботи, які зазначені в довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 за № 336, як обов`язки головного бухгалтера, бухгалтерські, фінансові звіти та платіжні документи підписувались тільки керівником товариства.

Інспектор не встановив чи мала ОСОБА_1 взагалі бажання укладати трудовий договір з позивачем, чи вона погодилась на правовідносини, які врегульовано цивільно-правовою угодою.

Вважає, що інспектор не має права на тлумачення на власний розсуд характеру правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.

Крім того, зазначає, що предметом інспекційного відвідування є перевірка додержання законодавства про працю. Натомість, цивільно-правові договори врегульовано нормами Цивільного кодексу України.

За таких обставин, витребування та дослідження інспекторами документів, ведення яких не передбачено законодавством про працю, є протиправним.

Відповідач позов не визнав та 06 липня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці та відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Зазначений контроль здійснюється відповідно до Порядку № 823 шляхом проведення інспекційних відвідувань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 5 Порядку № 823, керуючись Конвенцією №81, статті 259 КЗпП України, на виконання Доручення Прем`єр-міністра України від 11.03.2021 № 10033/1/1-21 та Окремого доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці від 12.03.2021 № Д - 124/1/5.3-21 Міжрегіональним управлінням винесено Наказ від 13.04.2021 р. № 540 «Про проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП Фьюел».

Підпунктом 8 пункту 5 Порядку № 823 передбачено проведення інспекційного відвідування за дорученням Прем`єр-міністра України. Таким чином, у відповідача були належні підстави для проведення інспекційного відвідування.

Одночасно Відповідачем було винесено Направлення на проведення інспекційного відвідування від 13 квітня 2021 року № 128/4.5. На виконання вказаного наказу посадовою особою Міжрегіонального управління розпочато проведення інспекційного відвідування ТОВ «ТОП Фьюел» за адресою виробничих приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Цього ж дня інспектором праці складено Вимогу про надання документів від 14 квітня 2021 року № СМУ932/1107/НД, якою зобов`язано Позивача надати Міжрегіональному управлінню відповідні документи у строк до 10.00 год. 19 квітня 2021 року, яку вручено директору Товариства.

27 квітня 2021 року інспектором праці складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду (далі-Акт) № СМУ932/1107/АВ від 27 квітня 2021 року, який був отриманий нарочно та підписаний із зазначенням, що будуть подані зауваження.

До Міжрегіонального управління від Позивача надійшло заперечення щодо проведення інспекційного відвідування та складання за його результатами акту, а 29 квітня 2021 року Міжрегіональним управлінням надано відповідь на зазначене заперечення, в якому зазначено, що викладені зауваження не спростовують виявлені порушення, відповідь було отріимана нарочно керівником ТОВ «ТОП Фьюел» Мілявським А.Р.

29 квітня 2021 року згідно із вимогами п.п. 2 і 4 Порядку № 509 керівником Міжрегіонального управління розглянута справа та винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС.

У ході проведення інспекційного відвідування позивача посадовою особою відповідача встановлено, що ТОВ «ТОП Фьюел» є юридичною особою, основним видом діяльності є роздрібна торгівля пальним. Наказом від 08.08.2019 № 1-к директором ТОВ «ТОП Фьюел» призначено ОСОБА_2 .

На момент інспекційного відвідування у ТОВ «ТОП Фьюел» працює 3 працівника, допущені до роботи на підставі трудових договорів, оформлених наказами директора Товариства, 1 працівник працює на умовах цивільно-правового договору (надання послуг).

Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 від 15 квітня 2021 року вказано, що вона працює з 01 листопада 2019 року, виконує роботу з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, робочий день чотири години, відпочиває у суботу та неділю, заробітну плату отримує 0,1 % від заробітної плати передбаченої штатним розписом.

Посада головного бухгалтера штатним розкладом не передбачена. Для ведення бухгалтерського обліку в ТОВ «ТОП Фьюел» в особі директора ОСОБА_2 укладено три договори з громадянкою України ОСОБА_1 на виконання робіт без реєстраційних номерів: від 01 листопада 2019 року, від 01 січня 2020 року та від 01 січня 2021 року.

Відповідно до вищезазначених договорів: Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язки виконувати такі роботи з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

За виконану роботу Замовник повинен сплатити Виконавцеві винагороду у розмірі 10% від встановленої штатним розписом заробітної плати кожен місяць.

Відповідно до статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Основними принципами бухгалтерського обліку та фінансової звітності являються: послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера; створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

Предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт чи послуг, тобто результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Оскільки у вищезазначених цивільно-правових договорах не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, повинні бути відображені в акті здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) як підстави для послідуючої виплати винагороди, які відсутні разом з відомостями щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавець замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних та якісних характеристик, не встановлена база оподаткування винагороди в договорі, а сума винагороди є різною у платіжних відомостях. Наявні у матеріалах докази свідчать про наявність достовірного факту виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору та повідомлення ДФС. Зокрема, проведено нарахування зарплати, складено та надано до контролюючих органів відповідні звіти, проведено сплату податків, розрахунки з контрагентами та інші роботи. Тобто, з аналізу вищезазначених обставин вбачається, що відносини з працівником, яка фактично здійснювала роботу бухгалтера, оформлені шляхом укладення цивільно - правового договору, при цьому за своїм характером такі роботи є фактично трудовими.

Відповідно до вимог статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з наданих матеріалів вбачається наявність факту допуску позивачем працівника до роботи бухгалтером без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування ЄСВ.

Щодо відсутності у посадових осіб Відповідача повноважень, встановлених п.10 Порядку № 823, тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового характеру Відповідач зазначив, що підпункт 2 пункту 10 Порядку № 823 надає посадовим особам Відповідача право ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Тобто, у повній відповідності із цією нормою інспектори праці здійснюють не тлумачення правочину, що передбачено ст. 213 ЦК України, а перевіряють отриманні документи на їх відповідність нормам законодавства про працю. Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України покладено на органи Держпраці України здійснення державного контролю саме за додержанням законодавства про працю. Ця сфера державного контролю за додержання законодавства про працю полягає у зіставленні змісту документів, які надаються суб`єктом відвідування інспекторам праці (якими вони обґрунтовують роботу фізичних осіб у суб`єкта відвідування, в тому числі на підставі цивільно-правових договорів), з нормами чинного законодавства про працю. Таким чином, зазначене твердження Позивача вважає безпідставним і таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

З огляду на викладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими (том 1 арк. спр. 149-152).

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Ухвалою від 08 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху, визначено її недоліки та надано строк для їх усунення (том 1 арк. спр. 134).

Ухвалою від 17 червня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (том 1 арк. спр. 141-142).

Ухвалою від 07 липня 2021 року у задоволенні клопотання адвоката Хорольського Ігоря Володимировича в інтересах ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» про розгляд справи у загальному позовному провадженні відмовлено, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 19 липня 2021 року (том 1 арк. спр. 172-173).

Ухвалою від 19 липня 2021 року у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків відмовлено (том 1 арк. спр. 186-187).

У судовому засіданні 19 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву до 28 липня 2021 року, у судовому засіданні 28 липня 2021 року оголошено перерву до 05 серпня 2021 року.

У судових засіданнях представники позивача підтримали позовні вимоги повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначили, що в оскаржуваній постанові від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС у якості підстави для її винесення вказано акт від 29 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ в той час, як акт інспекційного відвідування № СМУ932/1107/АВ фактично складено 27 квітня 2021 року. Вважав, що відсутність акту від 29 квітня 2021 року є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що у постанові про накладення штрафу від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС допущено технічну помилку щодо зазначення дати акта, складеного за результатами інспекційного відвідування, що не спростовує виявлених порушень та правомірності застосування санкцій.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ» (ідентифікаційний код 43158768, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, буд. 61, кв. 9) є юридичною особою, зареєстровано 07 серпня 2019 року, основним видом діяльності якого є 47.30 Роздрібна торгівля пальним, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25 січня 2016 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 арк. спр. 14).

Відповідач - Східне міжрегіональне управління Державної служби України з питань праці (ідентифікаційний код 43866127, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) зареєстровано як юридична особа орган державної влади, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (том 1 арк. спр. 169-170).

На виконання доручення Прем`єр-міністра України від 11 березня 2021 року № 10033/1/1-20, у зв`язку з наявними системними порушеннями, що мають негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, окремим дорученням т.в.о. Голови Держпраці від 12 березня 2021 року № Д-124/1/5.3-21, територіальним органам Держпраці доручено проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці та оформлення трудових відносин суб`єктами господарювання, закладами, установами, у сфері управління (володіння, користування) яких перебувають місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (том 1 арк. спр. 154).

На виконання вказаних доручень першим заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці видано наказ від 13 квітня 2021 року № 540 Про проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ», яким відповідно до підпункту 8 пункту 5 Порядку № 823, Конвенції № 81, статті 259 КЗпП України, головному державному інспектору відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Світличному В.М. наказано провести позаплановий захід контролю у формі інспекційного відвідування ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» з 14 квітня 2021 року з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів (том 1 арк. спр. 155).

На підставі наказу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 13 квітня 2021 року № 540 головному державному інспектору відділу контролю східного напрямку управління з питань праці Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Світличному В.М. видано направлення на проведення інспекційного відвідування від 13 квітня 2021 року за № 128/45, в якому, зокрема, зазначено тривалість інспекційного відвідування: з 14 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року, тип заходу: позаплановий, вид заходу: інспекційне відвідування; предмет здійснення інспекційного відвідування: додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин. Також міститься прохання забезпечити особисту присутність керівника або уповноваженої особи під час проведення інспекційного відвідування (том 1 арк. спр. 156).

Копію вказаного направлення вручено директору ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» Мілявському А.Р. 14 квітня 2021 року, про що зазначено на зворотному боці направлення.

Разом з копією направлення директору ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» Мілявському А.Р. 14.04.2021 передано вимогу про надання документів № СМУ932/1107/АВ, якою його зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 19.04.2021 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, перелік яких зазначено у вимозі, зокрема, штатний розпис, правила внутрішнього трудового розпорядку, посадові інструкції працівників, книгу обліку трудових книжок, копії трудових книжок працівників, договори, які були укладені з найманими працівниками, заяви, накази про прийняття працівників на роботу, повідомлення до ДПІ про прийняття працівників, табелі обліку робочого часу, звіти з ЄСВ, документи, які підтверджують працю осіб за відсутності трудового договору на підставі оплати (акти виконаних робіт тощо), пояснення керівника (том 1 арк. спр. 157).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 15 квітня 2021 року зазначено, що вона працює бухгалтером в ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» з 01 листопада 2019 року, виконує роботу з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, робочий час чотири години, вихідні субота та неділя, заробітну плату отримує 0,1 % від заробітної плати, передбаченої штатним розписом (том 1 арк. спр. 167).

В поясненнях ОСОБА_1 від 26 квітня 2021 року зазначено, що вона працю в ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» бухгалтером за договором цивільно-правового характеру з 01 листопада 2019 року, договір оновляється щорічно, об`єм викопних робіт фіксується актами, заробітна плата постійно змінюється в залежності від штатного розпису та становить 10% від заробітної плати, встановленої штатним розписом, заробітну плату отримуєте два рази на місяць аванс та заробітну плату (том 1 арк. спр. 168).

За наслідками проведеного інспекційного відвідування головним державним інспектором Світличним В.М. 27 квітня 2021 року складено Акт № СМУ932/1107/АВ інспекційного відвідування ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ», в якому зазначено про виявлені порушення вимог законодавства, а саме про те, що ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» порушено ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України фактичний допуск працівника ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудового договору (том 1 арк. спр. 158-162).

Акт від 27 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ отримано директором ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» Мілявським А.Р. 27 квітня 2021 року, яким власноруч в акті зазначено про незгоду з виявленими порушеннями та про надання зауважень до акта у строк до 29 квітня 2021 року.

В письмових запереченнях ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» зазначено, що ОСОБА_1 працювала на умовах цивільно-правового договору з 01 листопада 2019 року по теперішній час. Договір врегульовано нормами Цивільного кодексу України, його укладання не регулюється законодавством про працю, а тому органи Держпраці не уповноважені контролювати вказані договори (том 1 арк. спр. 163).

Листом № 176 від 29 квітня 2021 року головний державний інспектор Світличний В.М. повідомив ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» , що викладені зауваження не спростовують виявлених під час проведення інспекційного відвідування порушень (том 1 арк. спр. 164).

Заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці Мартинюк М.М. 30 квітня 2021 року винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС, згідно з якою на підставі Акта інспекційного відвідування від 29 квітня 2021 року за № СМУ932/1107/АВ за порушення частин першої, третьої статті 24 КЗпП України, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України Про зайнятість населення, частиною третьою статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509), накладено на ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» штраф у розмірі 60000,00 грн. Постанова отримана директором ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» Мілявським А.Р. 30 квітня 2021 року (том 1 арк. спр. 140, 165).

Позивачем надано до суду копії штатних розписів за період з 01 листопада 2019 року по 01 березня 2021 року, відповідно до яких у ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» передбачено посаду директора та дві посади оператора заправних станцій (том 1 арк. спр. 66-79).

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що між ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) 01 листопада 2019 року укладено договір б/н, згідно з яким Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати роботу з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, сам забезпечує себе усім необхідним для виконання роботи. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти та оплатити виконану виконавцем роботу. За виконану роботу Замовник повинен сплатити Виконавцеві винагороду у розмірі 10% від встановленої штатним розписом заробітної плати кожен місяць. Строк дії договору чітко не визначений, а відповідно до п. 5.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (том 1 арк. спр. 30).

Аналогічні за змістом договори укладено між ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року (том 1 арк. спр. 29, 30).

На підтвердження виконання ОСОБА_1 робіт за вищевказаними договорами позивачем надано до суду копії актів приймання-передачі виконаних робіт за кожен місяць за період з листопада 2019 року по березень 2021 року, які мають ідентичний перелік виконаних робіт, а саме: складання первинних документів Замовника, відображення господарської діяльності Замовника за рахунками бухгалтерського і податкового обліку, здійснення розрахунку всіх необхідних до сплати податків і надання цієї інформації Замовнику, ведення кадрового обліку та нарахування заробітної плати співробітникам Замовника, підготовка бухгалтерської та фінансової звітності Замовника до відповідних державних органів, підготовка платіжних документів (платіжних доручень) Замовника у системі Інтернет-Клієнт-Банк (том 1 арк. спр. 31-47).

Вказані акти приймання-передачі виконаних робіт відрізняються один від одного виключно датою складання та розміром вартості виконаних робіт, яка відповідно до п. 2.1 Договору визначена у розмірі 10% від встановленої штатним розписом заробітної плати за місяць.

Позивачем надано до суду копії списків на виплату щодо виплати коштів ОСОБА_1 у розмірах, що співпадають сумам, зазначеним в актах приймання-передачі виконаних робіт (том 1 арк. спр. 80-96) та списки податків, що перераховуються із зазначенням сум ЄСВ, нарахованих на виплати ОСОБА_1 , утриманого податку з доходів фізичних осіб та військового збору (том 1 арк. спр. 97-130).

Суд зазначає, що у вимозі про надання документів № СМУ932/1107/АВ від 14 квітня 2021 року інспектор праці не вимагав надання розрахункових відомостей, однак, позивачем в межах інспекційного відвідування було надано копії розрахункових відомостей за січень 2021 року (аванс та заробітна плата), лютий 2021 року (аванс та заробітна плата), березень 2021 року (аванс та заробітна плата), та квітень 2021 року (аванс), які містять інформацію про нараховані та виплачені працівникам ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» кошти, утримані податки та збори, у тому числі про нарахування коштів ОСОБА_1 у вигляді авансу та заробітної плати. Вказані відомості підписано ОСОБА_1 як бухгалтером та ОСОБА_2 директором, підписи яких скріплено печаткою ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» (том 1 арк. спр. 203-209).

Звіти ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2019 року по грудень 2020 року включно містять інформацію про щомісячно нараховані ОСОБА_1 кошти з відміткою про те, що вказані суми сплачено як винагорода за договорами цивільно-правового характеру, трудова книжка на підприємстві відсутня, а також зазначено про те, що ОСОБА_1 відпрацювала звітний місяць повністю (том 1 арк. спр. 210-248).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

За приписами пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6);

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (підпункт 9).

Повноваження, права та обов`язки державних інспекторів Держпраці та територіальних державних управлінь визначені, крім загальних законів, конвенціями Міжнародної організації праці (далі МОП), ратифікованих Законами України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі та від 08 вересня 2004 року № 1986-IV Про ратифікацію Конвенції міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві (далі Конвенція № 81 та Конвенція № 129).

Зазначені конвенції мають пріоритетне значення, оскільки: статтею 15 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV Про міжнародні договори України визначено, що чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права; згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства; статтею 8-1 КЗпП України визначено, якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлено інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди.

Відповідно до статті 16 Конвенції № 81 інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом № 877-V, дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону (частина шоста статті 2 Закону № 877-V).

Частиною четвертою статті 4 Закону № 877-V визначено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

За змістом абзацу третього статті 1 Закону № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Підстави для здійснення позапланових заходів передбачені частиною першою статті 6 Закону № 877-V.

Частиною другою статті 6 Закону № 877-V закріплено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (частина третя статті 6 Закону № 877-V).

Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону № 877-V строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.

З огляду на положення частин п`ятої, шостої статті 2 Закону № 877-V відповідач при проведенні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у формі інспекційних відвідувань має забезпечити виключно дотримання вимог частини третьої статті 6 Закону № 877-V щодо ознайомлення суб`єкта господарювання з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Вимоги, передбачені частиною першою, другою та четвертою статті 6 Закону № 877-V, для відповідача при проведенні заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин у формі інспекційних відвідувань не є обов`язковими.

Згідно із частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку (абзац другий пункту 1 Порядку № 823).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 2 Порядку № 823).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 3 Порядку № 823 інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінекономіки форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.

Підпунктом 8 пункту 5 Порядку № 823 передбачено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є доручення Прем`єр-міністра України.

Отже, доручення Прем`єр-міністра України від 11 березня 2021 року № 10033/1/1-20, є окремою та самостійною підставою для здійснення інспекційних відвідувань, передбаченою пунктом 5 Порядку № 823.

Пунктом 8 Порядку № 823 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Пунктом 9 Порядку № 823 встановлено, що тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право, зокрема: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги (підпункти 1, 2 пункту 10 Порядку № 823).

Пунктом 11 Порядку № 823 передбачено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

Згідно з пунктом 16 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці (пункт 17 Порядку № 823).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 823 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Пунктом 21 Порядку № 823 передбачено, що припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 823 у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках. У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис. Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення тривалістю не більше 10 робочих днів. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

У свою чергу, інспекційне відвідування здійснюється без попереднього повідомлення об`єкта відвідування. Службове посвідчення інспектор праці пред`являє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі під час інспекційного відвідування.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини третя та четверта статті 265 КЗпП України).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення, визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка (абзац третій пункту 4 Порядку № 509).

Визначальним для вирішення спірних правовідносин у цій справі є встановлення наявності чи відсутності трудових відносин між ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» та ОСОБА_1 .

Згідно з концепцією прихованого працевлаштування (deemed employment), яка знайшла своє відображення, серед іншого, у Рекомендаціях про трудове правовідношення № 198 (далі - Рекомендації) МОП, держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах, або іншими засобами, конкретних ознак існування трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються підпорядкованість та залежність.

У пункті 13 Рекомендацій підпорядкованість проявляється, якщо робота:

1. виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони;

2. передбачає інтеграцію працівника в організаційну структуру підприємства;

3. виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи;

4. виконується працівником особисто;

5. виконується відповідно до графіка або на робочому місці, яке вказується або погоджується стороною, яка її замовила;

6. має характерну тривалість/продовжуваність;

7. вимагає особисту присутність працівника;

8. передбачає надання інструментів, матеріалів та механізмів стороною, яка є замовником.

При встановленні трудових відносин за допомогою критерію залежності беруться до уваги наступні елементи:

1. періодичність виплати винагороди працівнику;

2. той факт, що така винагорода являється єдиним або основним джерелом доходів працівника;

3. виплата винагороди працівнику в натуральному вигляді шляхом надання працівнику, наприклад, продуктів харчування, житла, транспортних засобів;

4. реалізація таких прав як право на вихідні та відпустку;

5. оплата стороною, яка замовила роботу, поїздок працівника з метою виконання роботи;

6. відсутність фінансового ризику у працівника.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено, крім Конституції України, КЗпП України.

Так, частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Визначення поняття трудового договору міститься у частині першій статті 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 Класифікатор професій, затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Слід зазначити, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01 листопада 2019 року, 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року між ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» та ОСОБА_1 укладено договори б/н на виконання робіт, предметом яких є виконання роботи з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві. Строк дії договорів чітко не визначений, а відповідно до п. 5.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (том 1 арк. спр. 28-30).

Тобто, предмет договору містить лише загальне визначення - виконання роботи з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

В актах приймання-передачі виконаних робіт за кожен місяць за період з листопада 2019 року по березень 2021 року наведено ідентичний перелік виконаних робіт, а саме: складання первинних документів Замовника, відображення господарської діяльності Замовника за рахунками бухгалтерського і податкового обліку, здійснення розрахунку всіх необхідних до сплати податків і надання цієї інформації Замовнику, ведення кадрового обліку та нарахування заробітної плати співробітникам Замовника, підготовка бухгалтерської та фінансової звітності Замовника до відповідних державних органів, підготовка платіжних документів (платіжних доручень) Замовника у системі Інтернет-Клієнт-Банк (том 1 арк. спр. 31-47).

Суд звертає увагу на те, що перелік виконаних робіт є однаковим у кожному акті та не відрізняється залежно від виду податкової чи бухгалтерської звітності (місячна, квартальна чи річна).

В договорах зазначено, що ОСОБА_1 виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, сама забезпечує себе усім необхідним для виконання роботи.

Натомість, у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 15.04.2021 та від 26.04.2021 зазначено, що вона працює бухгалтером в ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» з 01.11.2019, виконує роботу з ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, робочий час чотири години, вихідні субота та неділя, за виконану роботу отримує заробітну плату два рази на місяць аванс та заробітну плату (том 1 арк. спр. 167, 168).

Крім того, на вимогу інспектора праці про надання документів № СМУ932/1107/АВ від 14 квітня 2021 року директором ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» надано копії розрахункових відомостей за січень 2021 року (аванс та заробітна плата), лютий 2021 року (аванс та заробітна плата), березень 2021 року (аванс та заробітна плата), та квітень 2021 року (аванс), які містять інформацію про нараховані та виплачені працівникам ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» кошти, утримані податки та збори, у тому числі про нарахування коштів ОСОБА_1 у вигляді авансу та заробітної плати. Вказані відомості підписано ОСОБА_1 як бухгалтером та ОСОБА_2 директором, підписи яких скріплено печаткою ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» (том 1 арк. спр. 203-209).

Звіти ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2019 року по грудень 2020 року включно містять інформацію про щомісячно нараховані ОСОБА_1 кошти з відміткою про те, що вказані суми сплачено як винагорода за договорами цивільно-правового характеру, трудова книжка на підприємстві відсутня, а також зазначено про те, що ОСОБА_1 відпрацювала звітний місяць повністю (том 1 арк. спр. 210-248).

Отже, суд дійшов висновку, що предметом договорів 01 листопада 2019 року, 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року, укладених між ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» та ОСОБА_1 є процес праці, що є ознакою трудових відносин та суперечить природі договору цивільно-правового характеру, предметом якого є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Натомість, уклавши цивільно-правові договори з ОСОБА_1 , позивач фактично здійснив спробу підміни трудових відносин цивільно-правовими.

Попри підписання сторонами цивільно-правових договорів, ОСОБА_1 виконувала конкретні трудові функції, робота мала не індивідуально-визначений характер, а надавалася в процесі виконання трудової функції (тобто не мала кінцевого результату, а носила системний, постійний характер, відтак не була юридично самостійною).

Суд зазначає, що особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці і якщо ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 КЗпП України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.

Шляхом укладення з особою цивільно-правового договору порушуються права такої особи, оскільки юридичні та фізичні особи-підприємці, залучаючи працівників до найманої оплачуваної праці та укладаючи з такими особами цивільно-правові договори, замість трудових, позбавляють останніх основних прав та гарантій, встановлених Конституцією (стаття 43-46) та законами України, а саме: на оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, права на відпочинок, на щорічні і додаткові оплачувані відпустки, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади тощо.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 815/5427/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 160/8039/18 та від 07 вересня 2020 року у справі № 520/526/19.

Суд зазначає, що власник або керівник підприємства має право обрати будь-яку дозволену форму організації бухгалтерського обліку, зокрема користування послугами спеціаліста з бухобліку, зареєстрованого як підприємець (ч. 2, 4 ст. 8 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996)). Між підприємством і суб`єктом господарювання, який веде бухгалтерський облік, виникають відносини цивільно-правового характеру, які регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів (далі ЦК та ГК, відповідно).

Однак, у такому випадку договір повинен містить чіткий перелік функцій найманої особи, зокрема перелік форм звітності, порядок їх складання та строки подання.

Оскільки наймана особа не перебуває у трудових відносинах з підприємством вона не може мати вільний доступ до первинної документації підприємства, а тому документи для їх обробки повинні надаватись, а потім прийматись на підставі відповідних актів чи реєстрів.

В ситуації з позивачем ОСОБА_1 мала вільний доступ до документів позивача, оскільки передача їй первинних документів ні чим не документувалась.

Акти приймання виконаних робіт також повинні містить конкретний перелік робіт, складеної звітності, тощо.

Оплата виконаних робіт за цивільно-правовою угодою здійснюється за виконання певного виду робіт, а тому у договорі необхідно передбачати калькуляцію вартості робіт, а не зазначати, що вартість робіт становить певний відсоток від штатної заробітної плати працівника підприємства, як це зазначено у договорах позивача з ОСОБА_1 .

Крім того, у випадку виконання робіт з ведення бухгалтерського обліку за цивільно-правовою угодою наймана особа не має права підпису на первинних бухгалтерських документах підприємства як бухгалтер, натомість позивачем надано під час інспекційного відвідування копії розрахункових відомостей за січень - квітень 2021 року, які підписано ОСОБА_1 як бухгалтером ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ».

Щодо наявності у відповідача підстав для проведення позапланового заходу державного контролю ясуд зазначає таке.

Конструкція частини першої статті 6 Закону № 877-V свідчить про те, що наведений у ній перелік підстав для здійснення позапланових заходів (у даному випадку інспекційного відвідування) є вичерпним.

В той же час, частина друга названої статті передбачає можливість, у випадках, визначених частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V, здійснювати проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених статтею 6 цього Закону.

Варто зауважити й про те, що питання стосовно підстав для здійснення позапланових заходів не охоплюється положеннями статті 4 Закону № 877-V, яка визначає загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), і у її четвертій частині, наводить вичерпний перелік питань, які встановлюються виключно законами.

Суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі № 17/81-97 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну законодавство), де зазначено, що терміном законодавство охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

У мотивувальній частині цього ж Рішення Конституційного Суду України зазначено, що термін законодавство досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття законодавство включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади.

Зважаючи на контекст, у якому в частині четвертій статті 4 Закону № 877-V вжито термін закон, цю правову норму, ураховуючи її конструкцію, необхідно розуміти так, що нею наводиться виключний і остаточний перелік питань, які у межах правовідносин щодо здійснення державного нагляду (контролю), встановлюються саме законами.

Вказане дає підстави для висновку, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону № 877-V питання, які пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись, як законами, так й іншими актами законодавства, в тому числі постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Суд звертає увагу на приписи частини першої статті 259 КЗпП України, яка делегує Уряду України повноваження визначати порядок здійснення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зокрема, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000037 та від 08 липня 2021 року у справі № 620/1124/19.

Щодо позиції позивача про відсутності у посадових осіб Відповідача повноважень тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами та надавати правову оцінку угодам цивільно-правового характеру суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 2 пункту 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги.

Отже, інспектор праці під час здійснення заходу контролю займається не тлумаченням змісту правочину, право на що передбачено ст. 213 ЦК України для сторони правочину, а перевіряє отриманні документи на їх відповідність нормам законодавства про працю.

Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, а частина перша статті 259 КЗпП України покладає на органи Держпраці України здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Під час виконання зазначених функцій відповідач повинен провести аналіз змісту документів, які надаються суб`єктом відвідування інспекторам праці та встановити їх відповідність чи невідповідність нормам чинного законодавства про працю.

Отже, проведення аналізу правомірності укладання підприємством цивільно-правових угод з працівниками знаходиться в компетенції посадових осіб відповідача.

Отже, виходячи з правового режиму регулювання спірних правовідносин й приписів вищезгаданих положень законодавства, у світлі висновків, висловлених Конституційним Судом України, суд дійшов висновку що відповідач, проводячи інспекційне відвідування позивача з підстав, визначених у підпункті 8 пункту 5 Порядку № 823, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Статтею 8 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IХ Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривен; у погодинному розмірі: з 1 січня - 36,11 гривні.

Десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за одну особу становить 60000,00 грн (6000,00 грн х 10).

Відповідно до інформації з Реєстру платників єдиного податку, розміщеній на офіційному вебсайті Державної податкової служби України (https://cabinet.tax.gov.ua/registers/edpod), ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» (ідентифікаційний код 43158768) платником єдиного податку не зареєстровано (том 1 арк. спр. 197).

Доводи представника позивача про те, що оскаржувану постанову винесено на підставі неіснуючого акта, а саме на підставі Акта інспекційного відвідування від 29 квітня 2021 року за № СМУ932/1107/АВ, що є безумовною підставою для її скасування суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що інспекційне відвідування ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» проведено на підставі наказу першого заступника начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці видано від 13 квітня 2021 року № 540 Про проведення позапланового заходу контролю у формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ» та направлення на проведення інспекційного відвідування від 13 квітня 2021 року за № 128/45, в період часу з 14 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року.

За наслідками проведеного інспекційного відвідування головним державним інспектором Світличним В.М. 27 квітня 2021 року складено Акт № СМУ932/1107/АВ інспекційного відвідування ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ», який того ж дня, 27 квітня 2021 року, вручено директору ТОВ «ТОП ФЬЮЕЛ» Мілявським А.Р.

Оскаржувану постанову від 30 квітня 2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення за № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС винесено на підставі Акта інспекційного відвідування № СМУ932/1107/АВ, зазначені в ній порушення законодавства - фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), відповідають обставинам, встановленим в акті інспекційного відвідування від 27 квітня 2021 року за № СМУ932/1107/АВ.

За таких обставин суд приймає до уваги пояснення представника відповідача про те, що під час складання оскаржуваної постанови від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС допущено технічну помилку в написанні дати складання Акта інспекційного відвідування № СМУ932/1107/АВ, а саме вказано, що його складено 29 квітня 2021 року замість вірної дати 27 квітня 2021 року.

На думку суду вказана технічна помилка не нівелює виявлених порушень та підстав для застосування до відповідача відповідальності згідно чинного законодавства.

Таким чином, постанова Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 30 квітня 2021 року № СМУ932/1107/АВ/СПТД-ФС в частині розміру застосованого штрафу відповідає вимогам абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що національне право повинно відповідати поняттю законність, визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити особі, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (див. рішення у справах S.W. проти Сполученого Королівства, серія A, № 335-В, с. 41-42, п. 35-36, та, Санді Таймс проти Сполученого Королівства (№ 1), серія A, № 30, с. 31, п. 49, і Галфорд проти Сполученого Королівства).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання держави вважатиметься необхідним в демократичному суспільстві із законною метою, якщо воно відповідає нагальній соціальній потребі, зокрема якщо воно є співмірним щодо законної мети, яка переслідується, а також якщо причини, на які посилаються національні органи влади для виправдання такого втручання, є доречними та достатніми (див., наприклад, справу Костер проти Сполученого Королівства (Coster v. the United Kingdom), № 24876/94, п. 104, рішення; справа С. і Марпер проти Сполученого Королівства (S. and Marper v. еhe United Kingdom) [Велика Палата], №№ 30562/04 та 30566/04, п. 101).

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи під час судового розгляду), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень є правомірним, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання адміністративного позову та витрати на правничу допомогу покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП ФЬЮЕЛ» (ідентифікаційний код 43158768, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, буд. 61, кв. 9), до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці (ідентифікаційний код 43866127, місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокоф`єва, буд. 82) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 10 серпня 2021 року.

Суддя Т.В. Смішлива