Справа № 120/9009/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

10 серпня 2021 р. Справа № 120/9009/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Бошкова Юлія Миколаївна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Жмеринської міської ради Вінницької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, державного реєстратора Жмеринської районної державної адміністрації

про: визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради Вінницької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, державного реєстратора Жмеринської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власником будинковолодіння у АДРЕСА_1 . За даним будинковолодінням закріплено земельну ділянку розміром 990 кв.м. Згідно з рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради №201 від 25.11.1999 року із врахуванням рішення №253 від 15.11.2011 року (яким виправлено описку) ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , що раніше надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Водночас власником суміжного будинковолодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Позивачці стало відомо, що рішенням Жмеринської міської ради Вінницької області №1117 від 25.09.2020 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність для індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0,0033 га з кадастровим номером :00:003:5791, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На думку ОСОБА_1 , її сусідка ОСОБА_2 захопила частину земельної ділянки, що належить їй та, за допомогою рішення Жмеринської міської ради Вінницької області №1117 від 25.09.2020 року, легалізувала таке захоплення.

Таким чином, позивачка не погоджується із прийнятим Жмеринською міською радою рішенням, а тому звернулася до суду із позовом щодо визнання протиправним та скасування рішення 63 сесії 7 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області №1117 від 25.09.2020 року "Про приватизацію земельних ділянок" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачі земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_2 площею 0,1 га, кадастровий номер ділянки: :00:003:5787 та передачі земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального садівництва в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 площею 0,0033 га кадастровий номер: 00:00:003:5791.

Окрім того, позивач просить скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,1 га за кадастровим номером: :00:003:5787 та площею 0,0033 га за кадастровим номером: :00:003:5791 в Державному земельному кадастрі для ОСОБА_2 , а також скасувати рішення державного реєстратора Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області Левінського Анатолія Анатолійовича, яким зареєстровано право власності на такі ділянки за ОСОБА_2 .

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, доходжу висновку, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, визначення публічно-правового спору наведено у пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, відповідно до якої під таким розуміється спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; такою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Під суб`єктом владних повноважень у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим. Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер), що є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Для встановлення характеру спору слід враховувати, що протилежним за своїм змістом є приватноправовий спір, однією з ознак якого є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника такого спору. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин.

Так, зі змісту позовної заяви слідує, що спірні правовідносини фактично виникли між позивачкою та її сусідкою ОСОБА_2 , якій рішенням Жмеринської міської ради Вінницької області №1117 від 25.09.2020 року передано безоплатно у власність для індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0,0033 га з кадастровим номером :00:003:5791, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Як стверджує позивачка, передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка є частиною ділянки, що належить їй, та відноситься до належного їй будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку, що належить їй на праві приватної власності, на підставі прийнятого Жмеринською міською радою рішення №1117 від 25.09.2020 року.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що спір, який виник стосується майнових прав позивачки, а визначення відповідачами суб`єктів владних повноважень - Жмеринську міську раду, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області та державного реєстратора Жмеринської районної державної адміністрації - не свідчить про те, що такий спір набуває ознак публічно-правового.

При цьому даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення (про приватизацію земельної ділянки, про державну реєстрацію прав на нерухоме майно) не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняті Жмеринською міською радою та державним реєстратором Жмеринської районної державної адміністрації рішення стосувалось приватизації земельної ділянки та її реєстрації іншою особою, а не позивачем.

Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Отже, оскаржувані рішення (рішення про передачу у власність земельної ділянки та про державну реєстрацію права власності на ділянку) стосуються реалізації та набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Окремо слід звернути увагу на приписи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року та ряду інших вказав, що словосполучення "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги наведене, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не є публічно-правовими, що виключає можливість вирішення такого спору адміністративним судом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, наявні підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі.

Водночас у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина 6 статті 170 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, зважаючи на характер спірних правовідносин, розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 171, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради Вінницької міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, державного реєстратора Жмеринської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі.

Роз`яснити позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна