Справа № 200/6832/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р. Справа№200/6832/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області,

Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, викладене в листі № 541/Ч-01-01-06/17592/02/34 від 16 жовтня 2019 року, щодо не зарахування до стажу позивача періоду його навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні технологічного факультету Донецького інституту радянської торгівлі;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати позивачу період навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні технологічного факультету Донецького інституту радянської торгівлі до його стажу роботи та здійснити перерахунок і виплату пенсії з дня її призначення, а саме - з 27 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пен сійного фонду України у місті Краматорську Донецької області.

Позивач зазначає, що дізнався, що до його страхового стажу не зараховано період навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні технологічного факультету Донецько го інституту радянської торгівлі.

При цьому зауважує, що його не було жодного разу повідомлено про не зарахування періоду його навчання до його страхового стажу.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою зарахувати цей період навчання до трудового стажу, але листом № 541/4-01-01-06/17592/02/34 від 16 жовтня 2019 року відповідач відмовив у цьому, зазначивши, що у трудовій книжці позивача запис про період навчання не завірено під писом відповідальної особи та печаткою виправлення в даті переведення на заочну форму на вчання, що не відповідає п. 2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємс твах, установах і організаціях» від 29 липня 1993 року № 58 (зі змінами).

Зазначає, що у його трудовій книжці термін навчання у виші зафіксовано записами: записом № 5 від 1 вересня 1982 року про зарахування студентом 1-го курсу денного відділення технологічного факультету, який завірений печаткою учбового закладу; записом № 6 від 30 липня 1985 року про переведення на заочну форму навчання технологічного факультету, підписаний посадовою особою закладу, завіре ний печаткою.

Неналежність запису № 6 викликана написанням дати «030.07.1985» замість правильної дати «30.07.1985».

Позивач вказує, що він не має можливості звернутися до адміністрації учбового закладу з проханням зробити виправлення в тру довій книжці, тому що учбовий заклад з його архівом знаходиться в м. Донецьку на непідконтрольній території Україні.

На неодноразові запити позивача до Донецького національного університету економіки і то ргівлі імені М.Туган-Барановського, який на цей час базується у м. Крівий Ріг, щодо виправлення неточного запису, йому 22 лютого 2021 року була надана відповідь про неможливість такого виправлення у зв`язку із відсутністю документації.

Позивач вважає, що відмова Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області зарахувати до його страхового стажу періоду його навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні технологічного факультету Донецького інституту радян ської торгівлі істотно обмежує його права, зокрема право на пенсійне забезпечення, передбачене Конституцією України (а.с. 1-4).

Ухвалою суду від 7 червня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 20-21).

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області (а.с. 28-29).

У відзиві на позов, якій надійшов до суду 30 червня 2021 року від другого відповідача, Головне управління заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються незгоди позивача з розрахунком страхового стажу для обчислення розміру пенсії, призначеної з 27 квітня 2019 року, отже позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом, встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також у відзиві зазначено, що 13 червня 2019 року до управління звернувся ОСОБА_1 із заявою № 4880 про призначення пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до якої додав копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію трудової книжки НОМЕР_1 від 5 травня 1979 року, військовий квиток ( НОМЕР_2 ), диплом (свідоцтво, атестат) навчання ( НОМЕР_3 ), довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 1 липня 2020 року (№ 07-04/710 від 10 травня 2019 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

За наданими документами позивачу призначено пенсію з 27 квітня 2019 року при стажі роботи 30 років 8 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання позивача згідно запису 5-6 трудової книжки - з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року у Донецькому інституті радянської торгівлі, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення, яке не завірено відповідальною особою та відсутні диплом або уточнююча довідка навчального закладу.

Згідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань 20 червня 1974 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19 жовтня 1990 року № 412) записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними).

При розгляді трудової книжки ОСОБА_1 було встановлено, що запис № 6 трудової книжки містить тризначне число, а саме «030».07.1985 року та порушена хронологічна послідовність внесених записів (запис 6, по твердженню позивача, має дату 30 липня 1985 року, запис 7 - 17 червня 1985 року).

У відповідності до п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Як вбачається з розписки-повідомлення позивач не надавав диплому, посвідчення, свідоцтву або довідки, які підтверджують його навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі.

Також у відзиві вказано, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України позивач має право оскаржити рішення органу владних повноважень в адміністративному суді, але жодного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії (а.с. 35-36, 58-59).

6 липня 2021 року судом отримано відповідь на відзив від позивача, в якому останній зазначає, що питання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом було вирішено судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо не прийняття управлінням рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, ОСОБА_1 вказав, що відмовою зарахувати період роботи позивача до трудового стажу періоду його навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі, яка викладена у листі, управління № 541/4-01-01-06/17592/02/34 від 16 жовтня 2019 року порушило його права на належний соціальний захист, а згідно Конституції України він має право на звер нення до суду, у разі якщо суб`єктом власних повноважень порушуються його права, свободи або законні інтерес (а.с. 52-53).

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про заміну відповідача у справі та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 79).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , має право на отримання пенсії за віком (а.с. 7-9, 42, 70).

Перший відповідач, Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, ; місцезнаходження: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, є суб`єктом владних повноважень, який здійснює (здійснював під час спірних правовідносин владні управлінські функції, та є належним відповідачем у справі; перебуває у стані припинення (а.с. 84).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецької області, (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), є суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, та є належним відповідачем у справі (а.с. 85).

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи згідно постанови Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2020 року № 925 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" та Наказу Пенсійного фонду України від 2 листопада 2020 року № 115 "Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України від 9 жовтня 2020 року № 925" триває реорганізація територіальних органів Пенсійного фонду України в Донецькій області, в тому числі Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську, шляхом приєднання до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, під час якої відбувається передання повноважень територіальних пенсійних органів Головному управлінню Пенсійного фонду в Донецькій області, в тому числі повноваження щодо призначення (перерахунку) пенсій.

Як встановлено судом 13 червня 2019 року позивач звернувся до першого відповідача із заявою № 4880 про призначення пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до якої додав паспорт НОМЕР_5 , копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію трудової книжки НОМЕР_1 від 5 травня 1979 року, військовий квиток НОМЕР_2 , диплом НОМЕР_3 (про навчання в Краматорському технікумі радянської торгівлі), довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 1 липня 2020 року № 07-04/710 від 10 травня 2019 року (зв.бік а.с. 42 - а.с. 43, 62, 64, 71-77).

Як вбачається з розписки-повідомлення, управлінням було запропоновано позивачу додатково надати довідку про стаж МКП «Оксамит» 1992-1995 роки та довідку про навчання у 1982-1985 роках в інституту радянської торгівлі, що підтверджується підписом позивача на цій розписці (а.с. 43, 68).

Відповідно до матеріалів справи довідка про його навчання у 1982-1985 роках в Донецькому інституту радянської торгівлі або інший документ про підтвердження такого навчання із датами початку та закінчення навчання протягом трьох місяців після звернення із заявою про призначення пенсії (або пізніше) позивачем пенсійному органу надана не була; також не було надано і диплом про навчання в Донецькому інституту радянської торгівлі від 27 травня 1988 року НОМЕР_6, копію якого позивач надав суду (а.с. 15).

У трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 5 травня 1979 року, копія якої наявна в матеріалах справи, зазначено:

- запис № 5: 1 вересня 1982 року після закінчення підготовчого відділення зарахований студентом 1 курсу денного відділення технологічного факультету Донецького інституту радянської торгівлі;

- запис № 6: «030» липня 1985 року позивач переведений на заочну форму навчання технологічного факультету Донецького інституту радянської торгівлі (запис № 6) (зв.бік а.с. 10).

Суд зазначає, що вказані записи засвідчені печаткою учбової установи за завірені підписом начальника відділу кадрів цієї установи.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області № 35 від 21 червня 2019 року на підставі поданих позивачем документів ОСОБА_1 призначено з 27 квітня 2019 року пенсію за віком; у рішенні вказано, що позивач має страховий стаж 30 років 0 місяців 8 днів, з них - страховий стаж до 1 січня 2004 року - 15 років 2 місяця 9 днів (а.с. 42, 70).

Як вбачається з довідки форми РС-право (ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії) до страхового стажу (загального трудового стажу, що дає право на призначення пенсії) позивача не зараховано період його навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні у Донецькому інституті радянської торгівлі (зв.бік а.с. 43, а.с. 69).

За поясненням другого відповідача, зазначене мало місце у зв`язку із тим, що в трудовій книжці дата запису № 6 зазначена як «030».07.1985 року, крім цього порушена хронологічна послідовність внесених записів (запис № 6 має дату від липня 1985 року, запис № 7 - від 17 червня 1985 року), - що не відповідає приписам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань 20 червня 1974 року № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 року № 252 зі змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19 жовтня 1990 року № 412). Відповідач зауважує, що позивачем при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії не надавались диплом або уточнююча довідка навчального закладу (а.с. 35-36, 58-59).

11 жовтня 2019 року позивач звернувся до першого відповідача (за його поясненням - після того як дізнався про таке не зарахування) із заявою, складеною у довільній формі, про проведення перерахунку його пенсії із зарахуванням до його трудового стажу періоду його навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі з 1981 по 1985 роки (а.с. 39, 63).

Зазначена заява була розглянута управлінням в порядку розгляду звернень громадян та листом від 16 жовтня 2019 року (вих. № 541/Ч-01-01-06/17592/02/34) управління надало відповідь позивачу про неможливість зарахування до трудового стажу позивача періоду його навчання в Донецькому інституті радянської торгівлі з 1981 по 1985 роки у зв`язку із тим, що в трудовій книжці незавірене підписом відповідальної особи та печаткою виправлення в даті переведення на заочну форму навчання, що не відповідає вимогам п. 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях» № 58. Також зазначено, що за відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчанні приймаються довідки про тривалість навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів (а.с. 40, 61).

29 січня 2021 року позивач звернувся до Донецького національного університету економіки і то ргівлі імені М.Туган-Барановського (місцезнаходження: м. Крівий Ріг, Дніпропетровська область) щодо виправлення неточного запису у трудовій книжці (а.с. 16).

Листом від 22 лютого 2021 року (вих. № 01.01-17/117) Донецьким національним університетом економіки і то ргівлі імені М.Туган-Барановського позивачу повідомлено про неможливість такого виправлення у зв`язку із тим, що архіви, кадрова та фінансова документація залишилися у м. Донецьк (а.с. 16).

Будучи не згодним із відмовою пенсійного органу зарахувати до його загального трудового стажу періоду його навчання з 1 вересня 1982 року по 30 липня 1985 року на денному відділенні у Донецькому інституті радянської торгівлі позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Суд зазначає, що зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст. 56 Закону № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв`язку із навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах може проводитися з відривом (очна), без відриву від виробництва (вечірня, заочна), шляхом поєднання цих форм, а з окремих спеціальностей - екстерном.

Підпунктом 6.3 п. 6 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 2 червня 1993 року № 161 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173), передбачено, що вечірня і заочна (дистанційна) форми навчання є формами здобуття певного рівня освіти або кваліфікації без відриву від виробництва.

Отже, час навчання на денній формі у вищому навчальному закладі (що мав місце до 1 січня 2004 року) має зараховуватись до загального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії, на відміну від періоду навчання на заочній (вечірній) формі, коли особа разом із навчанням здійснює трудову діяльність на виробництві (установі, організації), яка і підлягає зарахуванню до загального трудового стажу (за наявності підтверджуючих документів) даної особи.

Згідно з п. 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 110), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, записи про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо), у вищих навчальних закладах та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань 20 червня 1974 року № 162 (яка діяла станом на час внесення спірних записів до трудової книжки позивача) (далі - Інструкція № 162) студентам, учням, аспірантам і клінічним ординаторам, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання в денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів клінічних ординаторів.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 162 записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо працівник прийнятий на роботу 5 січня 1984 року […] в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 року записується: "05.01.1984".

Як вбачається з трудової книжки відповідача запис за порядковим номером 6 не відповідає вимогам зазначеної інструкції, так як дата (день) зазначений у вигляді трьох цифр «030».

Крім цього із даного запису не вбачається за можливе встановити точну дату переведення позивача на вечірню форму навчання.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно абз. 1 цього ж пункту всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Наведене вище свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність

Отже, помилки у певних записах у трудовій книжці не може мати наслідком порушень прав особи, щодо якої такий запис вчинений.

Разом із цим суд зазначає, що запис № 6 у трудовій книжці позивача не дає можливість встановити точну дату переведення позивача на заочну форму навчання.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1) «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1) затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1.1 Порядку № 22-1 (тут і надалі - в редакції, яка діяла станом на час звернення позивача до першого відповідача із заявою про призначення пенсії) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 2.23 цього Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно абзаців 1 та 3 п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою; заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються у відповідному журналі. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п. 4.2 цього ж Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно абз. 2 п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Суд зазначає, що першим відповідачем виконані зазначені вимоги та повідомлено позивачу про необхідність надати додаткові документи, в тому числі документ про період навчання позивача з 1982 по 1985 роки в Донецького інституту радянської торгівлі (а.с. 43).

Разом із цим суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.3 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, надає […] допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку (в тому числі непрацюючим особам, які звернулись за призначенням пенсії), щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Згідно п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Донецький національний університет економіки і технологій імені Михайла Туган-Барановського (назва Донецького інституту радянської торгівлі з 2007 року, https://donnuet.edu.ua/istorija-universitetu/), , розташований за адресою: 50005 Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Трамвайна 16.

Суду не надано доказів на підтвердження звернення першого відповідача у червні 2019 року до зазначеного учбового закладу із запитом щодо надання (уточнення) відомостей про період навчання позивача в Донецького інституту радянської торгівлі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з листа Донецького національного університету економіки і технологій імені Михайла Туган-Барановського (назва Донецького інституту радянської торгівлі з 2007 року, https://donnuet.edu.ua/istorija-universitetu/), від 22 лютого 2021 року, направленого на адресу позивача, документ із точною датою переводу позивача на заочну форму навчання університет не має можливості у зв`язку із тим, що архіви, кадрова та фінансова документація залишилися у м. Донецьк (а.с. 16), разом із цим зазначений лист не нівелює обов`язку пенсійного органу надати допомогу особі, яка звернулась із заявою про призначення пенсії, надати допомогу, в тому числі шляхом звернення до закладу навчання із відповідним запитом.

Суд зауважує, що копія диплому про навчання позивача в Донецькому інституту радянської торгівлі від 27 травня 1988 року НОМЕР_6 не містить відомостей про період його навчання на денному відділенні Донецького інституту радянської торгівлі (а.с. 15).

Проаналізувавши встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що станом на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, як і станом на час розгляду даної справи, документ, який містить точну дату переведення позивача на заочну форму навчання у позивача (та в матеріалах його пенсійної справи) відсутній та з великою долею вірогідності до повернення тимчасово окупованих територій (в тому числі м. Донецька) під юрисдикцію влади України такий документ позивач отримати не зможе.

Разом із цим, враховуючи, що фактично у трудовій книжці позивача у записі № 6 вказана дата (день), якої (якого) не існує (030), отже, у записі н е з а з н а ч е н а (відсутня) дата (число місяця) липня 1985 року.

Згідно п. 4.5 Порядку № 22-1 […] якщо в документі про дату народження (смерті) або п р о с т а ж зазначено тільки рік і місяць, без позначення т о ч н о ї дати, то датою народження (смерті) або початку роботи вважається 15-е число відповідного місяця.

Відповідно до п. 27 Порядку № 637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення т о ч н и х дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо н е з а з н а ч е н о число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що пенсійний орган у випадку не надання документа про точну дату переведення позивача на заочну форму навчання, враховуючи, що відомості (первинні документи), на підставі яких такий документ міг бути наданий, з великою долею вірогідності знаходяться на непідконтрольній владі України території (для перевірки зазначеної інформації перший відповідач не здійснив будь-яких дій, в тому числі не звернувся до зазначеної навчальної установи, яка перемістилась на підконтрольну українській владі територію), - мав застосувати приписи п. 4.5 Порядку № 22-1 та п. 27 Порядку № 637 та визначити, що позивач навчався у Донецькому інституту радянської торгівлі на денному відділенні технологічного факультету з 1 вересня 1982 року по 15 липня 1985 року та зарахувати цей період до загального трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії.

Щодо доводів відповідача на те, що у трудовій книжці позивача порушена хронологічна послідовність внесених записів (запис № 6 датований липнем 1985 року, запис № 7 - 17 червня 1985 року), суд зазначає, що, як вже зазначалось вище, питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, до юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність.

Отже, відповідальність за таке порушення має покладатись на роботодавця (навчальну установу), а не на працівника.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги, що судом встановлено, що першим відповідачем не виконані в повній мірі приписи Порядку № 22-1 та Порядку № 637 при прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії за віком у червні 2019 року, суд, керуючись до ч. 2 ст. 9 КАС України та ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та визнати неправомірними дії відповідача, що мали місце при призначенні позивачу пенсії у червні 2019 року, з не зарахування до загального трудового стажу позивача, якій дає право на призначення пенсії, періоду навчання останнього у Донецькому інституту радянської торгівлі на денному відділенні технологічного факультету з 1 вересня 1982 року по 15 липня 1985 року, та зобов`язати другого відповідача зарахувати до загального трудового стажу позивача зазначеного періоду навчання та здійснити відповідний перерахунок пенсії позивачу з дати її призначення - з 27 квітня 2019 року.

Щодо посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає, що вказане питання було вирішено судом при прийнятті ухвали про відкриття провадження у справі від 7 червня 2021 року (а.с. 20-21).

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією № 46 від 17 березня 2021 року (а.с. 5).

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом встановлено порушення нормативно-правових приписів з боку першого відповідача, беручи до уваги, що частина позовних вимог позивача, в задоволенні яких судом вирішено відмовити, не задоволена лише у зв`язку із обранням судом іншого (належного за висновком суду) способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне стягнути з пенсійного органу на користь позивача зазначену суму судового збору.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час розгляду даної справи в матеріалах справи відсутні документи про закриття рахунків першого відповідача у зв`язку із його реорганізацією шляхом приєднання до другого відповідача, тому витрати зі сплати судового збору суд вважає за необхідне стягнути саме з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

При цьому у випадку, якщо під час виконання рішення суду в частині стягнення витрат зі сплати судового збору буде з`ясовано, що казначейські рахунки управління закриті, позивач не позбавлений можливості звернутись із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 244-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з не зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 , якій дає право на призначення пенсії, при призначенні останньому пенсії у червні 2019 року періоду його навчання у Донецькому інституту радянської торгівлі на денному відділенні технологічного факультету з 1 вересня 1982 року по 15 липня 1985 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії, період його навчання у Донецькому інституту радянської торгівлі на денному відділенні технологічного факультету з 1 вересня 1982 року по 15 липня 1985 року та здійснити відповідний перерахунок пенсії позивачу з дати її призначення - з 27 квітня 2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (; місцезнаходження: 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна