Справа № 260/4347/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2021 року м. Ужгород№ 260/4347/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання - Лозко В.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Доміон Авто Груп" - представник - Борсенко Олександр Вікторович;

відповідач - Закарпатська митниця Держмитслужби - представник - Пензов Сергій Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміон Авто Груп" в особі представника Майора Івана Васильовича до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Доміон Авто Груп" (90401, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Сливова, будинок 34, ) в особі представника Майора Івана Васильовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. І.Франка, 1б/6) до Закарпатської митниці Держмитслужби (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20 ), якою просить суд: "1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатською митницею Держмитслужби від 17.08.2020 року № 9 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться па територію України суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 1680880,66 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 1287104,53 грн та за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) 321776,13 грн; 2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатською митницею Держмитслужби від 17.08.2020 року № 9 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 339984,55 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 271987,64 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 67996,91 грн; 3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатською митницею Держмитслужби від 17.08.2020 року № 9 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито па нафтопродукти, транспортні засоби па загальну суму 91042,25 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 72833,80 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 18208,45 грн; 4. Судові виграні, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміон Авто Груп" в особі представника Майора Івана Васильовича до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху.

17 грудня 2020 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви вказані в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду та накладення штрафу - відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач вказує, що донарахування грошових зобов`язань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями зумовлено не підтвердженням походження товарів з Європейського Союзу за наслідками документальної невиїзної перевірки. Позивач стверджує, що відповідач безпідставно переглянув та відмовив позивачу у застосуванні преференційного режиму оподаткування товарів, що увозилися з території Європейського Союзу та були випущені у вільний обіг на території України за наслідками їх митного оформлення. Зазначає, що ні у іноземних митних органів ні митних органів України на час митного оформлення товарів, які увозилися на територію України не виникало сумнівів щодо документів, які подавалися позивачем для митного оформлення товарів. Такі документи в повній мірі відповідали встановленим вимогам, ідентифікували товари, підтверджували походження товарів з Європейського Союзу та надавали позивачу право на застосування преференційного режиму оподаткування при їх митному оформленні. Матеріали справи не містять доказів які б спростовували відомості про Європейське походження товарів та встановлювали, що країною походження товарів є країна, яка не входить до числа країн Європейського Союзу. Відповіді компетентних органів іноземних держав є неперекладеними на Українську мову, а відтак не є належними та допустимими доказами у справі.

Відповідач зазначив, що відповідно до статті 33 Протоколу І "Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року та у порядку визначеному наказом Держмитслужби від 13 вересня 2010 року № 1050 було ініційовано направлення запитів щодо перевірки уповноваженими органами Словацької Республіки, Республіки Литки та Чеської Республіки декларацій інвойсів, складених експортерами цих країн на рахунках, фактурною вартістю товарів, що не перевищує 6000 Євро, і виданих уповноваженими органами сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1. У відповідь на запити відповідача, листами ДФС України та Державної митної служби України доведені відповіді уповноважених органів Словацької Республіки, Республіки Литви та Чеської Республіки щодо не підтвердження достовірності й правильності складених експортерами декларацій інвойсів і виданого відповідним митним органом сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 та не підтвердження, за виявлених обставин, преференційного походження оформлених на адресу позивача товарів.

За результатами проведення документальної невиїзної перевірки прийнято рішення про неправомірність застосування підстав для надання (отримання) пільги і звільнення від оподаткування за преференцією (410) та сплати ввізного мита за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставки ввізного мита, передбаченого Угодою для товарів, що імпортуються з території Європейського Союзу та мають преференційне походження. З врахуванням належної ставки ввізного мита розраховано суму заниження податкових зобов`язань позивача. Результати перевірки стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив про їх задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказав про наявність висновку щодо застосування норми права, що викладений у постанові Верховного суд, що ухвалена у справі № 240/7093/19 року та просив при вирішенні спору такий висновок врахувати.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

30 липня 2020 року Закарпатською митницею Держмитслужби складено Акт № 0039/20/7.7-19/41083774 "Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "Доміон авто груп" (код СДРПОУ 41083774) дотримання законодавства України з питань митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за період з 03.07.2017 по 19.07.2019 згідно 100 митних декларацій типу ІМ 40 АА та ДЕ" (далі по тексту акт перевірки) (Т. 3 а.с.а.с. 108-169, Т.4 а.с.а.с. 65-91).

У висновках акту перевірки зазначено, що документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ "Доміон авто груп": 1) пункту 1 статті 16 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-341, та статті 15 пункту 1 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, ратифікованої Законом України від 08 листопада 2017 року № 2187-VIII, в частині відсутності підтвердження статусу преференційного походження товарів ввезених за деклараціями інвойс та сертифікатом з перевезення (походження) товару EUR.1 як такими, що походять з певної країни в розумінні Протоколу 1 і Доповнення 1 та підпадають під дію цієї Угоди, статті 36 частини 7, статті 257 частини 1, статті 270 частини 1, статті 281 частини 1 Митного кодексу України від 13 березня № 4495-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита, згідно 100-та митних декларацій типу ІМ 40 АА та ДЕ, наведених в Додатку № 2 до акта перевірки, на загальну суму 1359938,33 грн.; 2) статті 190 пункту 190.1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість згідно 100-та митних декларацій типу ІМ 40 АА та ДЕ наведених в Додатку № 2 до акта перевірки, на загальну суму 271987,64 грн.

На підставі акта перевірки Закарпатською митницею Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № 9 від 17 серпня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суду 1680880,66 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 1287104,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 321776,13 грн (Т. 3 а.с.а.с. 170, 171).

- № 9 від 17 серпня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на митну територію України товарів на загальну суму 339984,55 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 271987,64 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 67996,91 грн (Т. 3 а.с.а.с. 172, 173).

- № 9 від 17 серпня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на нафтопродукти, транспортні засоби (крім тз, що були ввез. На митну тер.України та поміщенні в м.р. транзиту…) на загальну суму 91042,25 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 72833,80 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 18208,45 грн (Т. 3 а.с.а.с. 174, 175).

Рішенням "про результати розгляду скарги" від 21 жовтня 2020 року за № 08-1/10-06/13/13744 Державною митною службою залишено без змін вищезазначені податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення (Т. 3 а.с.а.с. 194-199).

Згідно акту перевірки, така була проведена згідно зі статтею 351 частиною 2 пунктом 2, статтею 336 частиною 1 пунктом 7, статтею 345 МК України.

Статтею 336 частиною 1 пунктом 7 МК України визначено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

В силу статті 345 частини 1 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно із статтею 351 частиною 2 пунктом 2 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

У акті перевірки зазначено, що документальною невиїзною перевіркою здійснено аналіз електронних копії 100 митних декларацій типу ІМ 40 АА та ДЕ, що підлягають перевірці за період з 03 липня 2017 року по 19 липня 2019 року з використанням програмно-інформаційного комплексу АСМО "Інспектор" та встановлено, що в зоні діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби відповідачем здійснено митне оформлення імпортованих товарів - "сідельні тягачі для напівпричепів, напівпричепи для перевезення вантажів, вантажні автомобілі для перевезення вантажів", з поданням до митного оформлення декларацій інвойсів, складених експортерами на експортних інвойсах, і сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1, та із застосуванням преференційної (зниженої) ставки ввізного мита щодо товарів, які імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження, за зниженим (тарифна преференція) рівнем ставок ввізного мита, передбачених пунктом 1 статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року.

В акті перевірки також зазначено, що керуючись статтею 33 Протоколу І та статтею 32 Доповнення І, у порядку визначеному наказом Держмитслужби України від 13 вересня 2010 року № 1050 "Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товарів", Закарпатською митницею ДФС, листами вказаними в підпункті 2.6. акту перевірки, направлено запити для проведення перевірки уповноваженими органами Словацької Республіки, Республіки Литви та Чеської Республіки декларацій інвойсів, складених експортерами цих країн на рахунках, фактурною вартістю товарів, що не перевищує 6000,00 Євро, і виданих уповноваженими органами сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1, згідно з переліком зазначеним в Додатку № 1 до акта перевірки.

У акті перевірки вказано, що у відповідь на запити Закарпатської митниці ДФС в частині перевірки декларацій інвойсів, складених на експортних інвойсах, на адресу Закарпатської митниці ДФС листами ДФС України від 08 листопада 2019 року, листами Державної митної служби України від 30 січня 2020 року, 19 грудня 2019 року доведено відповіді уповноваженого органу Словацької Республіки щодо не підтвердження достовірності й правильності складених експортерами декларацій інвойсів і виданого відповідним митним офісом сертифікату з перевезення (походження) товару EUR. І та не підтвердження, за виявлених обставин, преференційного походження оформлених на адресу українського підприємства ТОВ "Доміон Авто Груп" товарів в рамках Протоколу І до Угоди.

В матеріалах справи наявний лист ДФС України від 08 листопад 2019 року № 30821/7/99-99-19-04-01-17, яким на запит Закарпатської митниці ДФС від 21 грудня 2018 року № 1950/18/07-70-19 направлено лист уповноваженого органу Словаччини від 03 вересня 2019 року № 490351/2019-2000102/33Не, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у інвойсах. В матеріалах справи також знаходяться додатки до вказаного листа ДФС України складені іноземною мовою без перекладу на Українську мову (Т.4 а.с.а.с. 25-35). Такий переклад був наданий суду 26 липня 2021 року (Т.4 а.с.а.с. 188-193).

В матеріалах справи наявний лист ДМС України від 30 січня 2020 року № 08-16/1601/7/1561, яким на запит Закарпатської митниці ДФС від 13 березня 2019 року № 526/18/07-70-19 направлено лист уповноваженого органу Словачини від 11 грудня 2019 року № 674615/2019-2000102/145Не, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у 13 сертифікатах EUR.1 та 17 деклараціях інвойс. В матеріалах справи також знаходяться додатки до вказаного листа ДМС України складені іноземною мовою без перекладу на Українську мову (Т.4 а.с.а.с. 36-49). Такий переклад був наданий суду 26 липня 2021 року (Т.4 а.с.а.с. 188-193.).

В матеріалах справи наявний лист ДМС України від 19 грудня 2019 року № 16/16-01/7/1069, яким у відповідь на лист Закарпатської митниці ДФС від 03 січня 2019 року № 11/18/07-70-19 направлено лист уповноваженого органу Словаччини від 11 листопада 2019 року № 618159/2019-2000102/80Не з результатами перевірки. В матеріалах справи також знаходяться додатки до вказаного листа ДМС України складені іноземною мовою без перекладу на Українську мову (Т.4 а.с.а.с. 50-54). Під час розгляду справи відповідного перекладу суду не було надано.

У акті перевірки вказано, що у відповідь на запити Закарпатської митниці ДФС в частині перевірки декларацій інвойсів, складених на експортних інвойсах, на адресу Закарпатської митниці ДФС листом ДФС України від 16 жовтня 2019 року, надіслано лист уповноваженого органу Республіки Литви від 16 вересня 2019 року щодо не підтвердження достовірності й правильності складених експортером "AUTO LIDER" UAB Ltd." декларацій інвойсів і не підтвердження преференційного походження оформлених на адресу українського підприємства ТОВ "Доміон Авто Груп" товарів в рамках Протоколу І та Доповнення 1 до Угоди.

В матеріалах справи наявний лист ДФС України від 16 жовтня 2019 року № 29813/7/99-99-19-04-03-17, яким у відповідь на звернення Закарпатської митниці ДФС від 12 лютого 2019 року № 273/18/07-70-19, від 12 березня 2019 року № 510/18/07-70-19 в частині перевірки 82 декларацій інвойс та звернення Сумської митниці ДФС від 04 квітня 2019 року № 2595/8/18 направляє лист уповноваженого органу Литви від 16 вересня 2019 року № (15.7/22) ЗВ-7222, яким не підтверджено преференційне походження зазначених у 84 інвойсах товарів. В матеріалах справи також знаходяться додатки до вказаного листа ДФС України складені іноземною мовою без перекладу на Українську мову (Т.4 а.с.а.с. 55-59). Під час розгляду справи відповідного перекладу суду не було надано.

У акті перевірки вказано, що у відповідь на запити Закарпатської митниці ДФС в частині перевірки декларацій інвойсів, складених на експортних інвойсах, на адресу Закарпатської митниці Держмитслужби листом Державної митної служби України від 24.06.2020, надіслано лист уповноваженого органу Чеської Республіки від 28.04.2020 щодо не підтвердження достовірності й правильності складених чеською компанією "K.ONEX CENTRUM s.r.o." декларацій інвойсів і не підтверджений преференційного походження оформлених на адресу українського підприємства ТОВ "Доміно Авто Груп" товарів.

В матеріалах справи наявний лист ДМС України від 24 червня 2020 року № 16-3/16-01/77/1401, яким у відповідь на звернення Закарпатської митниці ДФС від 11 вересня 2019 року №1630/18/07-70-19, від 03 жовтня 2019 року № 1752/18/07-70-19 та № 1754/18/07-70-19, від 11 листопада 2019 року № 1981/18/07-70-19 та від 21 листопада 2019 року № 2048/18/07-70-19 направлено листи уповноважених органів Чехії, зокрема від 28 квітня 2020 року, якими не підтверджено преференційне походження товарів зазначених у 20 деклараціях про походження. В матеріалах справи також знаходяться додатки до вказаного листа ДФС України складені іноземною мовою без перекладу на Українську мову (Т.4 а.с.а.с. 60-64). Під час розгляду справи відповідного перекладу суду не було надано.

В акті перевірки констатується, що компетентними органами Словацької Республіки, Республіки Литви та Чеської Республіки вищенаведеними листами, направлено результати процесу перевірок декларацій інвойсів та сертифікату з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1, і письмово наведено обґрунтування причин, з яких товари, що експортовані, з території Європейського Союзу на адресу українського підприємства ТОВ "Доміон Авто Груп", не відповідають вимогам положень Протоколу І та Доповнення і щодо "преференційного походження товарів" в рамках Угоди.

Аналізуючи наявні у справі докази суд констатує, що відповідачем до матеріалів справи не надано запитів для проведення перевірки уповноваженими органами Словацької Республіки, Республіки Литви та Чеської Республіки декларацій інвойсів і виданих уповноваженими органами сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1.

Із наявних у справі листів ДФС України та ДМС України про направлення відповідей компетентних органів на адресу відповідача не можливо встановити їх відношення до позивача ТОВ "Доміон Авто Груп", до митних декларації, які були предметом перевірки та декларацій інвойсів та сертифікату з перевезення (походження) товару форми ЕUR.1, які були використані як підстава для застосування преференції при митному оформленні товарів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 частини 1 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Аналогічне положення міститься статті 12 частині 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно зі статтею 1 частиною 1 пунктом 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до статті 72 частини 1 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявні у матеріалах справи складені різними іноземними мовами документи без їх засвідченого перекладу на мову судочинства не забезпечують встановлення та перевірку обставин, які входять до предмету доказування.

Суд позбавлений можливості повно та правильно зрозуміти зміст таких документів, а також встановити правильність тлумачення відповідачем змісту документів складених іноземною мовою при їх використанні під час перевірки та як наслідок прийняття спірних рішень.

У суду відсутні підстави вважати, що листи, видані компетентними органами Словацької Республіки, Республіки Литви та Чеської Республіки на які покликається відповідач мають відношення до позивача, стосуються документів позивача та засвідчують обставини саме так як це сформульовано відповідачем у акті документальної перевірки.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, подаються митному органу офіційною мовою митних союзів, членом яких є України, іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, оскільки ця норма не відміняє вимоги процесуального законодавства в адміністративних справах.

Відповідно до статті 79 частини 3 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (стаття 79 частина 8 КАС України). Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (стаття 79 частина 9 КАС України).

Разом з тим суд звертає увагу на те, що у наданих перекладах зазначається про ненадання експортером документів для підтвердження походження товарів. При направленні відповідачу листів іноземних органів, а також відповідач у акті перевірки формулюють висновок про непідтвердження походження товарів з Європейського Союзу.

В силу статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із статтею 77 частиною 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 16 частиною 1 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, від 27 червня 2014 року, яка в свою чергу ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII, (далі по тесту Протокол 1, Угода) унормовано, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

У відповідності до статті 22 частини 2 Протоколу 1, Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додаткудо цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав.

Позивачем додано до матеріалів справи документи передбачені митним законодавством та Угодою, на підставі яких здійснювалося митне оформлення товарів, що увозилися на територію України із застосуванням преференції.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 19 частиною 2 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У відповідності до статті 33 частини 5 Протоколу 1, митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Тобто цією нормою встановлено, що результати перевірки повинні чітко вказувати на достовірність чи недостовірність документів.

У наданих суду перекладах відповідей компетентних органів (результатів перевірки) (Т.4 а.с.а.с. 188-193) зазначено, що: "…Перевірені докази походження не відповідають вимогам", "…Перевірені рахунки-фактури не відповідають вимогам точності".

Судом зауважується, що на підставі такого формулювання не можливо встановити чи є перевірені документи достовірними (що є обов`язковими). Не можливо встановити та відповідно зробити висновок щодо достовірності документів, яким вимогам не відповідають перевірені документи: вимогам щодо їх складення, викладання, оформлення тощо; що компетентний орган мав на увазі зазначаючи "невідповідність вимогам точності". Також суд зазначає, що оскільки експортером взагалі не було надано документів, то встановити якісь "невідповідності вимогам" чи відповідності вимогам точності" не було можливості.

Таким чином, із наданих суду перекладів результатів перевірки содом резюмується, що такі результати не відповідають вимогам, що ставляться до таких результатів, зокрема статтею 33 частиною 5 Протоколу 1.

У відповідності до статті 33 частини 6 Протоколу 1, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до цієї норми митні органи, що подали запит, у спірному випадку відповідач, повинен відмовити у наданні права на преференції. Таким чином, судом резюмується, що у відповідності до цієї норми відмова у наданні права на преференції можлива лише у тому випадку, коли така преференція не була надана. У спірному ж випадку преференція позивачеві була надана, та відповідно ним використана, ще заздалегідь до здійснення відповідної перевірки відповідно до Угоди та Протоколу 1.

Суд зазначає, що результати таких перевірок повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Аналізуючи у сукупності положення статті 33 Протоколу 1 суд відзначає, що митні органи країни імпорту можуть вирішити призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки (частина 4 статті 33 Протоколу 1).

В той же час, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

З наведеного суд приходить до висновку про можливість митного органу відмовити у наданні права на преференцію, однак лише тоді, коли така не була надана. При цьому як свідчать обставини справи позивачу було надано преференцію при митному оформленні товарів для їх випуску у вільний обіг на території України.

Суд також враховує, що імпортуючи товари на територію України позивач для митного оформлення подав передбачені Угодою належні документи на підтвердження походження товарів з Європейського Союзу.

При вирішенні даного спору суд застосовує принцип "належного урядування" сформульований у рішенні ЄСПЛ у Справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року відповідно до якого державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до статті 6 частини 2 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до статті 242 частини 5 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до статті 13 частин 5 та 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Щодо врахування висновку Верховного суду, який міститься у постанові від 01 березня 2021 року, що ухвалена у справі № 240/7093/19 та про яку зазначав представник відповідача, то суд вважає що викладений у ній висновок не може бути застосований у даних спірних відносинах з огляду на нетотожність спору. Зокрема, необхідно звернути увагу на те, що у спорі, що розглядається відсутні всі переклади (наявні не всі переклади) відповідей (результатів перевірки) компетентних органів країн експорту; результати перевірки, які наявні та перекладені на мову судочинства не містять обов`язкової інформації на предмет достовірності перевірених документи.

В силу положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Доміон Авто Груп" (90401, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Сливова, будинок 34, ) в особі представника Майора Івана Васильовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. І.Франка, 1б/6, РНОКПП НОМЕР_1 ) до Закарпатської митниці Держмитслужби (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20 ) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 17 серпня 2020 року № 9.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 17 серпня 2020 року № 9.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Закарпатської митниці Держмитслужби від 17 серпня 2020 року № 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 26 липня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 05 серпня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко