Справа № 160/6768/20
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2021-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6768/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року

у адміністративній справі № 160/6768/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2019 року № і від 27.01.2020 року № та № , -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» про визнання протиправними та скасування прийнятих Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень: форми «ПС» № від 26.12.2019 року про нарахування штрафних (фінансових) санкцій; форми «Р» № від 27.01.2020 року за завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість; і форми «В4» № від 27.01.2020 року за завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем по справі в апеляційному порядку з підстав його незаконності та необгрунтованості, внаслідок ухвалення без урахування фактичних обставин та письмових доказів, а також неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та прийняти інше рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.

На підтвердження наведених в апеляційній скарзі доводів стосовно неповноти та необ`єктивності судового рішення у цій справі, та формального підходу суду до вирішення спору, позивач описував порушення відповідачем процедури призначення та проведення перевірки, неправомірності висновків податкового органу, наведених в акті перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 року та акті №52024/04-36-05-11/31370953 від 20.12.2019 стосовно ненадання в повному обсязі ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» документів для проведення документальної перевірки, оскільки позивачем до перевірки були надані всі запитувані первинні документи які, на думку позивача, оформлені у відповідності до норм чинного законодавства, відповідають діловій меті діяльності підприємства, та є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання господарських операцій. Також апелянт посилався на неправомірність витребування контролюючим органом у позивача певних документів, які не відносяться до первинних документів бухгалтерського обліку, та на протиправність висновків відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на належних доказах, а податковим органом не доведено наявність порушень в первинних документах або відсутність будь-яких необхідних для формування податкового обліку первинних документів, чи відсутність реєстрації контрагентів позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент здійснення господарських операцій, або наявність вироків щодо фіктивного підприємництва самого позивача чи його контрагентів, або рішень судів про визнання угод недійсними та інше, що на переконання апелянта підтверджує протиправність прийнятих відносно нього спірних податкових повідомлень-рішень, та необхідність його скасування. Тим більш, що виниклий між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» спір вже було вирішено по суті у іншій справі №904/3214/19, по якій Господарським судом вже прийнято рішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти задоволення вимог апелянта, вважаючи усі наведені ним доводи безпідставними та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, тому просить судове рішення по цій справі залишити без змін

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзиву відповідача, перевіривши безпосередньо в судовому засіданні апеляційної інстанції та за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та надання їм правової оцінки, а також правильність застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення від 26.12.2019 року форми «ПС» № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій та від 27.01.2020 року форми «Р» № за завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість і форми «В4» № за завищення позивачем від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду від 27.01.2020 року - були винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі Акту №52024/04-36-05-11/31370953 від 20.12.2019 (а.с.25-27 т.1) та Акту №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 (а.с.1-101 т.3), оформлених за результатом проведеної документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної наказом ГУ ДПС у Дніпропетровської області від 12.12.2019 року №1628 (а.с.29 т.1) з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинах ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () із підприємствами ПП «МОДЕНА-М» (), за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» () за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» () за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» () за період з 01.05.2019 по 30.06.2019.

Наведені у попередньому абзаці факти та обставини свідчать, що за результатом проведеної у період з 13.12.2019 по 19.12.2019 (тривалістю 5 робочих днів) складалося два самостійних акта, першим з яким судова колегія вважає за необхідне обговорити складений 20.12.2019 за № 52024/04-36-05-11/31370953 по факту ненадання позивачем документів для проведення позапланової перевірки в повному обсязі як було зазначено в листі від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11, що за висновками перевіряючого не надає змоги для здійснення перевірки реальності операцій по взаємовідносинам позивача з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» та з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».

Так, з наведеного в Акті «щодо ненадання документів ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» для проведення документальної позапланової перевірки» від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 (а.с.25-27 т.1) змісту вбачається, що позивачем не надано в повному обсязі документів по взаємовідносинам з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» стосовно складського обліку щодо придбання товару, оборотно-сальдових відомостей та ж/о по рахункам що стосуються здійснених операцій та/або інші, в яких відображені операції щодо використання товару у власній господарській діяльності; а по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» не надано до перевірки документи і пояснення щодо придбання транспортних засобів та їх подальшої реалізації у період з 01.05.2019 по 30.06.2019, чим на переконання контролюючого органу стало неможливо встановити як саме здійснювалося придбання, транспортування та фактичних перехід права власності на транспортні засоби, а надання позивачем документів тільки за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 позбавило можливості перевірити чи відбувалася подальша реалізація транспортних засобів або їх відчуження станом на 12.12.2019 року (початок перевірки). А саме, контролюючий орган вказує, що позивачем не надано документи, які б підтверджували: наявність майданчиків (власних або орендованих) для зберігання придбаних автомобілів; інформацію щодо VIN-кодів придбаних автомобілів, що унеможливило ідентифікацію власника автомобілів на момент придбання та на сьогоднішній день, що відповідач вважає порушенням вимог п.п.20.1.2, п.п.20.1.6, п.20.1 ст.20, ст.44, п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України, і відповідно, є підставою для винесення контролюючим органом згідно п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України податкового повідомленням-рішення від 26.12.2019 року форми «ПС» № (а.с.56 т.1) про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 510 грн, з наведенням розрахунку у Додатку (а.с.57 т.1).

Вирішуючи спір в зазначеній частині вимог позивача, суд першої інстанції спирався на прописані у п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України правила проведення органами ДФС камеральних, документальних (планових або позапланових, виїзних або невиїзних) і фактичних перевірок, а також виходив з того, що позивачем надано тільки частину запитуваних документів у відповідь на вимоги податкового органу, що були викладені у направлених на його адресу запитах: від 10.07.2019 року №79814/10/04-36-14-12 (а.с.62-65 т.1), від 19.09.2019 року №4550/10/04-36-05-12 (а.с.74-76 т.1), від 01.10.2019 №9905/10/04-36-05-12-11 (а.с.81-84 т.1), а також по врученому директору ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» Кононову М.В. 13.12.2019 року запиту від 12.12.2019 року № 42744/10/04-36-05-11, яким позивач повідомлявся одночасно про наявність підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки (а.с.89-90 т.1).

За наведених обставин у їх сукупності, суд першої інстанції посилаючись на п.85.2 п.85.4 та п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України дійшов висновку, що відповідачем у цій справі підтверджено правомірність наведених в Акті від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 висновків стосовно неповного надання ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» на запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області витребуваної інформації та документів по взаємовідносинам: з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, з ПП «МОДЕНА-М» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за період з 01.05.2019 по 30.06.2019, внаслідок чого, суд першої інстанції визнав законним прийняте ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 року форми «ПС» № (а.с.56 т.1).

Судова колегія не погоджуючись з висновками та аргументами суду першої інстанції стосовно доведеності відповідачем у цій справі фактів не повного надання ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» витребуваних у нього документів, пояснень та інформації, також як і не погоджуючись з описаними в Акті від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 обставинами, які відповідач розцінив як порушення позивачем вимог п.п.20.1.2, п.п.20.1.6, п.20.1 ст.20, ст.44, п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України та визначив підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

Про помилковість наданої судом першої інстанції оцінки фактичним обставинам і застосованим відповідачем до даного випадку норм Податкового кодексу України, на підставі яких прийнято оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення від 26.12.2019 року форми «ПС» № (а.с.56 т.1), на переконання апеляційного суду свідчать з`ясовані під час судового вирішення спору у цій справі факти, які повністю підтверджені долученими до матеріалів адміністративної справи письмовими доказами.

Так, беззаперечно встановленими у цій справі є неспростовні факти того, що: податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 26.12.2019 - винесено на підставі Акту «щодо ненадання документів ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» для проведення документальної позапланової перевірки» від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953, а цей Акт, було складено - внаслідок невиконання позивачем (на думку автора Акту) наведених у запиті від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11 вимог п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85, п.1.121 ст.121 Податкового кодексу України (оформленого з порушенням законодавчо встановленого порядку) та врученого директору ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» 13.12.2019 одночасно з Наказом № 1628 від 12.12.2019 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» (в якому підставою для проведення перевірки, визначено пп.78.1.1 пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України) та у день початку здійснення документальної позапланової виїзної перевірки позивача (а.с.2 т.3), що у сукупності свідчить про грубе порушення відповідачем процедури призначення те проведення перевірки позивача по цій справі, починаючи з моменту визначення контролюючим органом передбачених законодавством підстав для направлення на адресу платника податків письмового запиту «про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» та де окреслення питань перевірки і обрання контролюючим органом способу здійснення документальної «позапланової виїзної» перевірки, що має проводитися відповідачем з дотриманням законодавчо встановленого порядку реалізації владних управлінських функцій податковим органом на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Тобто, підставою для складення конронтролюючим органом Акту від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 та винесення податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № від 26.12.2019 що - стало ненадання позивачем до перевірки станом на 20.12.2019 року повного обсягу перелічених у запиті від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11 документів (а.с.26 т.1), відсутність яких, за твердженням контролюючого органу, він був позбавлений можливості перевірити реальність здійснених позивачем операцій по взаємовідносинам з вказаними у Акті контрагентами.

Разом з тим, судовою колегією за матеріалами адміністративної справи з`ясовано, що запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 42744/10/04-36-05-11 (а.с.89-90 т.1) був оформлений 12.12.2019 в один день з винесенням наказу № 1628 від 12.12.2019 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» (а.с.29 т.1), яким на підставі п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» з 13.12.2019 року тривалістю 5 днів з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинах ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () із підприємствами ПП «МОДЕНА-М» (), за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» () за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» () за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» () за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 при придбанні товарів (робіт, послуг) та подальшої їх реалізації.

За змістом запиту № 42744/10/04-36-05-11 (а.с.89-90 т.1), директор ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» повідомлявся, що у зв`язку з виявленням фактів, які свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» даних податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами (ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН», ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»), позивачем не було надано пояснення і документи в повному обсязі, які вимагалися у раніше направлених контролюючим органом на адресу позивача письмових запитах «про надання інформації». А саме, не надано:

- по взаємовідносинам з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» за період 01.06.2019 по 30.06.2019 на запит від 19.09.2019 № 4550/10/04-36-05-12: договори (угоди) про використання офісних, складських виробничих приміщень, наявність основних фондів (власних та/або орендованих), журналу-ордеру (картка рахунку) по рахунку 10 за червень 2019, інформації щодо наявності ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, звітів та інших документів які потверджують надання придбаних товарів, послуг (складський облік), оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 30,31,90,91,92,94,97 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню товарів, послуг та їх подальшої реалізації (використання у власній господарській діяльності ), сертифікатів відповідності власної продукції;

- по взаємовідносинам з ПП "МОДЕНА-М" за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 на запит від 01.10.2019 №9905/10/04-36-05-12-11: договори (угоди) про використання офісних, складських та виробничих приміщень, наявність основних фондів (власних та/або орендованих), журналу-ордеру (картка рахунку) по рахунку 10 за березень 2019, інформації щодо наявності ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, звітів та інших документів які підтверджують надання придбаних товарів, послуг (складський облік), оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 30,31,90,91,92,94,97 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню товарів, послуг та їх подальшої реалізації (використання у власній господарській діяльності), сертифікату відповідності власної продукції, інформації щодо VIN-кодів придбаних автомобілів;

- по взаємовідносинам з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 на запит від 10.07.2019 № 79814/10/04-36-14-12: договори (угоди) про використання офісних, складських та виробничих приміщень, наявність основних фондів (власних та/або орендованих), журналу-ордеру (картка рахунку) по рахунку 10 за березень 2019, інформацію щодо наявності ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, звітів та інших документів які підтверджують надання придбаних товарів, послуг (складський облік), оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 30,31,90,91,92,94,97 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню товарів, послуг та їх подальшої реалізації (використання у власній господарській діяльності), сертифікат відповідності власної продукції;

- по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 на запит від 11.07.2019 № 80493/04-36-50-41: журнал-ордер (картка рахунку) по рахунку 10 за травень, червень 2019, акти приймання-передачі, платіжні доручення, первинні документи щодо використання автомобілів або їх подальшої реалізації, інформацію щодо фактичного переходу права власності на автомобілі до ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» або перерахування коштів в рахунок переплати за них, інформацію та первинні документи, що підтверджують наявність приміщень для зберігання придбаних автомобілів (власні або орендовані), інформацію щодо VIN-кодів придбаних автомобілів.

В цьому ж запиті № 42744/10/04-36-05-11 від 12.12.2019 (а.с.90 т.1), посадовою особою контролюючого органу було акцентовано увагу позивача на наявність у контролюючого органу підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» з текстуальним посиланням на положення: п.47.1 ст.47 ПК України (щодо відповідальності платників податків та їх посадових осіб за недостовірність інформації, наведеної у податковій звітності); абз.15 п.73.3 ст.73 ПК України (щодо підстав вважати запит належно врученим); пп.78.1.1 пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України (підстави здійснення документальної позапланової перевірки у разі: пп.78.1.1 - отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно податкового, валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; пп.78.1.4 - виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальне підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту).

Судова колегія не заперечує проти права контролюючого органу для здійснення функцій, визначених законом, вимагати та отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, (п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20), а платник податків в свою чергу, дійсно, зобов`язаний надавати контролюючому органу документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів, але також у випадках передбачених законом.

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що право вимоги у податкового органу від платників податків інформації та документів виникає у чітко визначених чинним законодавством випадках. Зокрема, контролюючі органи мають право та зобов`язані у письмовій формі робити запит до платника податків, з обов`язковим зазначенням конкретного переліку документів, які повинен надати платник податків, та чітко визначених підстав та умов для їх надання (пп.16.1.5 п.16.1 ст.16):

- у разі отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, чи виявлення недостовірності даних, що містяться у поданих платником податків податкових деклараціях. Так, у визначених п.78.1 Податкового кодексу випадках, контролюючий орган зобов`язаний зазначати порушення платником податків відповідних норм податкового, валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, або про виявлені недостовірні дані (де, які), та тощо (пп.78.1.1 пп.78.1.4 )

- або під час проведення перевірок (документальної планової або позапланової, виїзної або невиїзної, фактичної), запитувати та отримувати від платника податків (навіть без оформлення запиту) первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, і вивчати їх, (пп.20.1.6 п.20.1 ст.20), фіксувати їх перелік при отриманні наводиться віл платника податків у загальних положеннях акту (довідки) документальної перевірки, про що саме прописано у підпункту 11 пункту 3 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727, зареєстрованим у Мін`юсті 26.10.2015 (зі змінами) та чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 727). І тільки у випадку ненадання платником податків документів (їх копій), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки у визначений у запиті строк (у разі його складання), згідно абз.7 п.1 Розділу ІV цього Порядку №727, має складатися відповідний акт про ненадання платником податків, відмови від надання або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації, якій додається до акту документальної перевірки ( зазначенням переліку первинних документів, що не були надані)

Проте, у даній справі, відповідач у письмових запитах до позивача посилався на усі вищеперелічені норми податкового кодексу одночасно, не розуміючи неоднаковості прописаних в них підстав для запиту у платника податків документів, які мають застосовуватися відмінно один від іншого, та не враховуючи, що запитування контролюючим органом у платника податків документів та пояснень «до призначення і проведення перевірки» та «під час проведення перевірки» відрізняються як по процедурі оформлення і направлення, так і по строкам та наслідкам їх виконання/невиконання платником податків.

Судом першої інстанції у контексті спірних по цій справі правовідносин, до уваги наведені вище норми податкового законодавства, якими регулюються спірні правовідносини - не бралися до уваги, внаслідок чого суд залишив без будь-якого обговорення очевидний факт того, що вживаючи до позивача заходи контролю, відповідач чітко не визначився та зрозуміло не прописав в Акті №52024/04-36-05-11/31370953 і в ППР форми «ПС» № головні питання, які слугували підставою для накладення штрафних санкцій на позивача. А саме, щодо:

- недотримання позивачем обов`язків після початку перевірки надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки (п.85.2 ст.85);

- незабезпечення позивачем зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 цього Кодексу строків їх зберігання (п.44.3 ст.44), або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю (п.121.1 ст.121).

Також суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі залишив без уваги, що відповідач у будь-який спосіб не мотивував причинний зв`язок між «відповідальністю платника податків за п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України» та тим, що позивач «не в повному обсязі надав інформацію у відповідь на направлені згідно пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України письмові запити». Також як і не надавав оцінки змісту письмових запитів відповідача від 10.07.2019 № 79814/10/04-36-14-12, від 11.07.2019 № 80493/04-36-50-41, від 19.09.2019 № 4550/10/04-36-05-12, від 01.10.2019 № 9905/10/04-36-05-12-11, які в дійсності не відображали в собі визначених законом мотивів та правових підстав для отримання інформації від платника податків в силу положень пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, а тому відповідно, і не мали б породжувати жодних негативних наслідків для позивача, як платника податків.

На переконання апеляційного суду, в результаті правового аналізу змісту згаданих вище запитів тільки підтверджується неналежне виконання відповідачем покладених на нього функцій податкового контролюючого органу внаслідок помилкової оцінки умов відповідальності платника податків за порушення вимог ст.44, ст.121 ПКУ, а також безпідставне неврахування відповідачем того, що позивачем на виконання вимог по усім письмовим запитам контролюючого органу, були надані усі наявну нього документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, яка саме і були використані відповідачем під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинах ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () із підприємствами ПП «МОДЕНА-М» (), за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» () за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» () за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» () за період з 01.05.2019 по 30.06.2019 при придбанні товарів (робіт, послуг) та подальшої їх реалізації.

Вищеописані по тексту постанови апеляційного суду обставини та факти, суд першої інстанції не брав до уваги, а обмежився лише доводами контролюючого органу, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду в частині оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № від 26.12.2019 року, яке апеляційний суд вважає таким, що підлягає скасуванню з підстав:

- неправильного застосування контролюючим органом норм податкового законодавства починаючи зі стадії витребування податкової інформації письмовими запитами, сформованими з порушенням вимог статті 73 ПК України (від 10.07.2019 № 79814/10/04-36-14-12, від 11.07.2019 № 80493/04-36-50-41, від 19.09.2019 № 4550/10/04-36-05-12, від 01.10.2019 № 9905/10/04-36-05-12-

п);

- неврахування відповідачем отриманих від позивача пояснень, інформації та документів, що надавалися у відповідь на неодноразові запити контролюючого органу (в період з липня по грудень 2019), та на вручений на початку перевірки письмовий запит від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11, навіть незважаючи на те, що складення запитів з порушенням вимог абз.1 та 2 п.73.3 ст.73 ПК звільняє позивача від обов`язку надавати відповіді на такі запити, без будь-яких негативних наслідків, і відповідно, позивач мав право взагалі не надавати відповідачу документи, пояснення та інформації;

- не зазначення контролюючим органом у запитах, в тому числі і у запиті від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11 (на який є посилання в Акті «щодо ненадання документів ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» для проведення документальної позапланової перевірки» від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953): підстав для надіслання запиту, тобто, наявність конкретних обставин, а не лише формальних посилань на відповідні норми Податкового кодексу України, а також опису інформації, що запитується та чіткого переліку документів, що її підтверджують;

- відсутності в Акті від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 та податковому повідомленні-рішенні форми «ПС» № від 26.12.2019 чітко сформульованого підґрунтя застосування штрафних (фінансових) санкцій до ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» (чи то ненадання документів в повному обсязі до призначення перевірки в період липня-листопада 2019, чи то не забезпечення збереження позивачем документів, або їх не надання під час перевірки).

При цьому, судова колегія враховує визначені п.121.1 ст.121 ПК умови накладення на платника податків штрафних (фінансових) санкцій та наголошує, що означений у цьому пункті склад податкового правопорушення стосується саме недотримання платником податків строків зберігання первинних документів, незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом строків їх зберігання та не надання на вимогу контролюючого органу таких документів до перевірки саме з підстав їх незбереження, що в дійсності позивачем не вчинялося.

Судова колегія не може визнати письмовий запит відповідача від 19.12.2019 № 45 180/10/04- 36-05-11 (а.с.96-97 т.1) та складений головним державним інспектором Акт «про неможливість вручення запиту» від 19.12.2019 № 51992/04-36-05-11/31370953 (а.с.32-34 т.2) належними доказами факту «порушення позивачем податкового законодавства» у розумінні п. 1.121 ст. 121 Податкового кодексу України, оскільки вказаний запит будучи оформленим в останній день проведення документальної позапланової виїзної перевірки, позивачу був направлений засобами поштового зв`язку, та отриманий позивачем тільки 03.01.2020, тобто, після завершення проведення перевірки (у період з 13.12.2019 по 19.12.2019), і відповідно. Акт про неможливість вручення запиту в свою чергу свідчить про формальній підхід перевіряючих до реалізації наданого їм права витребування у платника податків інформації та документів, і ніяким чином не підтверджує порушення позивачем вимог п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України (тим більш, що відповідь надавалася листом ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» від 13.01.2020 № 13/01/20-4 -а.с.99-100 т.1).

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені вимог позивача стосовно скасування протиправного податкового повідомленні-рішенні форми «ПС» № від 26.12.2019 щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій, та прийняти в цій частині інше рішення про задоволення вимог ТОВ «Завод біодобрив «Тривко».

Не може колегія суддів апеляційної інстанції також залишити в силі рішення суду першої інстанції у частині, яка стосується протиправності та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» № та форми «В4» №, винесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 27.01.2020 року на підставі Акту документальної позапланової виїзної перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 року, оскільки установлюючи фактичні обставини спірних правовідносин в цій частині вимог позивача, суд першої інстанції для правильного вирішення даного спору по суті, мав би перевірити усі обставини, що мають значення для справи, з`ясували дійсні права й обов`язки сторін стосовно предмета спору та оцінити правомірність дій контролюючого органу при направлені на адресу позивача письмових запитів у період липня-грудня 2019 і підстави для призначення та проведення перевірки позивача згідно наказу № 1628 від 12.12.2019, а також надати правову оцінку висновкам контролюючого органу про ненадання позивачем в повному обсязі витребуваних пояснень і документів на їх підтвердження, та викладених в Акті №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 року висновків за результатів документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Проте, у даному спірному випадку, суд першої інстанції брав за основу тільки точку зору контролюючого органу, послідовно цитуючи у своєму рішенні викладені в зазначеному Акті обставини, факти та висновки фахівців відповідача стосовно порушення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» положень п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України, які на переконання суду першої інстанції підтверджені відповідачем належними доказами, та свідчать про правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією і Законами України, а позивачем не доведено заявлених ним у цій справі позовних вимог.

Так, вирішуючи у вказаний спосіб виниклий між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ГУ ДПС у Дніпропетровській області спір, суд першої інстанції взагалі не аналізував визначені контролюючим органом підстави для направлення позивачу письмових запитів та для оформлення за результатом перевірки Актів від 20.12.2019 №52024/04-36-05-11/31370953 і від 26.12.2019 №18758/04-36-05-11/31370953, хоча при найменшому порівнянні їх змісту між собою, очевидним стає протиправність витребування контролюючим органом від позивача інформації, пояснень та документів взагалі, та надуманність тверджень контролюючого органу про ненадання позивачем в повному обсязі витребуваних пояснень та документів на їх підтвердження по взаємовідносинам з усіма чотирма його контрагентами (ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» і ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»).

Проігноровано судом першої інстанції було також і той факт, що на письмові запити контролюючого органу, позивачем неодноразово у період з липня по грудень 2019 року надавалися пояснення та їх документальні підтвердження, що підтверджено за результатом дослідження Акту документальної позапланової виїзної перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 року (а.с.1-101 т.3), за змістом якого уся загальна інформація щодо ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» (Статутного капіталу, видів діяльності, рахунків в банках, штатного розпису, переліку належного на праві власності нерухомого майна та транспортних і інших основних засобів, земельних ділянок, орендованого нерухомого майна та транспортних засобів та інш.), а також інформація про його господарську діяльність в перевіряємий період - була отримана посадовими особами відповідача як безпосередньо під час проведення з 13.12.2019 по 19.12.2019 документальної позапланової виїзної перевірки, так і у період з липня по грудень 2019 письмовими відповідями позивача на запити з витребуваними додатками, направленими листами № 2208-2 22.08.2019, від 10.12.2019 № 1012-3, від 10.12.2019 № 1012-5, від 16.12.2019 №1612. А матеріали адміністративної справи в свою чергу свідчать, що відповідачем під час судового вирішення спору не підтверджено належними доказами здійсненої ним будь-якої оцінки наданим позивачем поясненням та їх документального підтвердження, також як і не доведено, що за результатами їх аналізу не усунуто раніше виниклих сумнівів стосовно допущених ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» порушень, зокрема, шляхом завищення позивачем у перевіряємий період податкового кредиту чи заниження податку на додану вартість, або завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, оскільки судом першої інстанції не надано оцінки висновкам контролюючого органу у цій справі стосовно порушення позивачем податкового законодавства, які базуються фактично тільки на інформації, що міститься в базах податкових органів, але яка навіть не стосується по суті спірних господарських операцій позивача з переліченими у письмових запитах відповідача контрагентами, апеляційний суд спираючись на положення чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також з урахуванням сформованої Верховним Судом судової практики, яка стосуються засобів доведення нереальності господарських операцій, у тому числі і тих, що використані у даному спірному випадку контролюючим органом, судова колегія вважає за необхідне послідовно простежити, і прописати у постанові, протиправність дій відповідача при організації та проведенні документальної позапланової виїзної перевірки позивача внаслідок недостовірності визначення ним даних податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентами.

Обговорюючи порушення контролюючого органу порядку та процедури витребування у позивача інформації та документів, а також призначення і проведення перевірки позивача, колегія суддів вказує, що окрім тих порушень, що вже були описані вище по тексту постанови апеляційного суду, матеріалами адміністративної справи повністю підтверджено недотримання відповідачем визначених Податковим кодексом України правил проведення документальних позапланових виїзних перевірок, які чітко прописані у ст.ст.73, 78, 79, 81 Податкового кодексу стосовно умов направлення платникам податків запитів, підстав призначення перевірки та порядку і особливостей її проведення.

Податковим законодавством для посадових осіб контролюючого органу чітко встановлено коли саме виникає право на проведення документальної позапланової виїзної перевірки, також як і зрозуміло окреслено, що законодавець вважає підставами для її проведення (правові підстави прописані у п.78.1 ст.78 ПК), а обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки - законодавець визначив направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження, та право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень. Разом з тим, звертає на себе увагу перший пункт вказаної норми, відповідно якого, контролюючі органи можуть надсилати запит не з власних міркувань, а лише за наявності однієї з підстав, перелік яких наведено в п. 73.3 ПК України.

Однак, у даному спірному випадку, запити контролюючого органу до позивача, окрім загального посилання на недостовірність визначення позивачем даних податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», не містять чітко окреслених обставин, які б свідчили про порушення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» податкового законодавства, в тому числі і конкретних фактів стосовно безпідставного визначення позивачем за перевіряємий період податкового кредиту, хоча відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України саме означений спосіб і є умовою звернення контролюючого органу з запитами до платника податків. Відповідно, позивач залишаючись необізнаним про конкретні підстави для надіслання йому запитів контролюючого органу (якими стосовно даного спору могли бути: результати аналізу показників, що містяться у податкових декларації з ПДВ, поданих платником податків за відповідні періоди та податкової інформації, отриманої з Єдиного реєстру податкових накладних та даних показників поданих до контролюючого органу декларацій та звітів), позивач тим самим фактично був позбавлений об`єктивної можливості надати вмотивовані пояснення та їх документальне підтвердження з самого першого письмового запиту контролюючого органу.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, який зокрема, у постановах від 25 березня 2019 року (справа №806/4875/14) та від 17 липня 2019 року (справа №808/553/18), від 22.04.2021 року (справа №820/2993/16) висловив з цього приводу наступне «… у запиті не вказано, які саме показники були проаналізовані органами податкової служби та яким чином дані показники свідчать про недостовірність даних при поданні податкової звітності за вказаний період; не зазначено за результатами аналізу якої саме інформації та в який спосіб отримані такі відомості, та тощо…».

Отже, навіть не зважаючи на те, що позивач по справі не перешкоджав контролюючому органу у проведенні документальної позапланової виїзної перевірки, і отримавши в день проведення цієї перевірки наказ та оформлені на конкретних фахівців відповідача направлення на перевірку - допустив їх до перевірки. А також, беручи до уваги, що у цій справі позивач оскаржує тільки прийняті стосовно нього податкові повідомлення-рішення, але з посиланням на грубі порушення відповідачем умов та порядку проведення документальної позапланової виїзної перевірки, судова колегія не може залишити без уваги допущені відповідачем порушення процедури вжитих ним заходів контролю відносно позивача, оскільки контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при направленні письмових запитів платникам податків, також як і при прийнятті наказів та проведенні позапланових перевірок, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі ст.21 Податкового кодексу України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено за результатом дослідження змісту Акту перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 та долучених до матеріалів справи письмових доказів, що відповідачем по факту призначено та проведено перевірку ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» за відсутності належної оцінки наданих позивачем пояснень та документів, що за будь-яких умов не може були замінено лише формальним посиланням на положення п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4. п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України.

Так, матеріалами адміністративної справи беззаперечно підтверджено, що у відповідь на направлений запит «про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) №79814/10/04-36-14-12 від 10.07.2019, що стосувався взаємовідносин з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» та з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» у березні 2019 (а.с.62-65 т.1) та на запит від 19.09.2019 № 4550/10/04-36- 05-12, що стосувався взаємовідносин з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» у березні 2019 (а.с.74-76 т.1) - позивач листом № 2208-2 від 22.08.2019 (a.c. 67-73 та a.c.77-80 т.1) та листом від 10.12.2019 № 1012-5 (а.с.7780 т.1) надавав інформацію, пояснення та витребувані документи:

- щодо реєстрації ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», взяття його на податковий облік, реєстрацію платником ПДВ, його місцезнаходження, про види діяльності за КВЕД та розмір статутного капіталу, про склад керівництва і кількість працюючих, штатний розклад і розмір фонду оплати праці, перелік рахунків у банках і інших фінансових установах, про перелік власних об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок і транспортних засобів, орендованих нежитлових приміщень та транспортних засобів, що використовується для здійснення господарської діяльності позивача, з розміщення виробничих потужностей, складських приміщень та тощо;

- по взаємовідносинам з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» на підтвердження укладеного 18.02.2019 Договору поставки № 18/02-1, на виконання якого у березні 2019 по факту придбання товару (цукру) у період з 01.03.2019 по 29.03.2019 на загальну суму 18522153,46 гри. та отримання товару, майже щоденно складалися видаткові накладні (а.с.71-72 т.1), здійснювалася оплата товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджено дослідженими відповідачем оригіналами та отриманими ним копіями: договору, платіжних доручень, оборотно-сальдовими відомостями № 631 та аналізом рахунку № 631 (а.с.72 т.1), заявкою №06/01 від 01.06.2019 (специфікація), видатковими накладними, ОСВ за червень місяць 2019, штатним розкладом на 2019, наказом № 13 від 22.11.2019 про затвердження штатного розкладу, наказом про призначення на посаду керівника № 3 від 13.04.2016. протоколом загальних зборів від 12.04.2016, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 10, детальною інформацією про місцезнаходження, місце розташування виробництва, про керівників та кількість працюючих, розмір статутного капіталу та фонду оплати праці, рахункам в банках та об`єктам нерухомо майна і транспортним засобам, сплаченим позивачем протягом 2019 податків та зборів у загальній сумі 4108416,00 грн. та інш. (а.с.77-80 т.1), оборотно-сальдову відомість по балансовому рахунку 10 за червень 2019, витяг з карточки рахунку 631 за червень 2019, витяг з карточки рахунку 201 за червень 2019 щодо оприбуткування придбаного товару у ТОВ «Зерномлин», та інформацію про те, що протягом червня 2019 були здійснені розрахунки з цим контрагентом на суму 2795000 грн., але реалізація придбаного товару не здійснювалася (а.с.93 т.1).

- а на підтвердження укладеного 01.03.2019 з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» Договору поставки № 01/03-1, виконання якого по факту придбання товару (цукру) на загальну суму 6893000,00 грн. про отримання товару складалися 18, 20, 22 березня 2019 видаткові накладні, що підтверджено дослідженими відповідачем оригіналами та отриманими ним копіями: договору, платіжних доручень, оборотно-сальдовими відомостями, аналізом рахунку № 631 (а.с.72 т.1), оборотно- сальдову відомість по балансовому рахунку 10 за березень 2019, витяг з карточки рахунку 631 за березень 2019, витяг з карточки рахунку 201 за червень 2019 щодо оприбуткування придбаного товару, та інформацію про те, що протягом березня 2019 розрахунків з цим контрагентом не проводилося, реалізації придбаного товару не здійснювалося (а.с.93 т.1).

Також у відповідь на запит контролюючого органу від 01.10.2019 № 9905/10/04-36-05-12-11 (а.с.81-84 т.1), який стосується ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», позивач листом від 10.12.2019 № 1012-3 (а.с.85-88 т.1) інформацію, пояснення та витребувані документи (а.с.85-88 т.1), а саме:

- на підтвердження виконання укладеного з ПП «МОДЕНА-М» договору поставки № 0103/1 від 01.03.2019 копіями досліджених відповідачем оригіналів: цього договору, і складаних по факту придбання товару у березні 2019 видаткових накладних, ОСВ по рахунку 631, укладеного 01.03.2019 договору зберігання № 0103/1-1 і актами прийому-передачі товару на відповідальне зберігання. Одночасно, позивачем у письмовій відповіді на запит вказувалося про надані раніше документи по взаємовідносинам позивача з ПП «МОДЕНА-М» за листопад-грудень 2018 в ході документальної позапланової перевірки за період з 01.07.2017 по 31.12.2018, що відображено в Акті № 23959/04-36-14-04/31370953. А також повторно було надано штатний розклад на 2019, наказ № 13 від 22.11.2019 про затвердження штатного розкладу, наказ про призначення на посаду керівника № 3 від 13.04.2016, протокол загальних зборів від 12.04.2016, оборотно-сальдову відомість по рахунку 10, детальну інформацією про місцезнаходження позивача, місце розташування виробництва, про керівників та кількість працюючих, розмір статутного капіталу та фонду оплати праці, рахункам в банках та об`єктам нерухомого майна і транспортних засобів, сплачених позивачем протягом 2019 податків та зборів у загальній сумі 4108416,00 грн. (а.с.88 т.1), оборотно-сальдову відомість по балансовому рахунку 10 за березень 2019, витяг з карточки рахунку 631 за березень 2019, витяг з карточки рахунку 203 за червень 2019 щодо оприбуткування придбаного товару, та інформацію про те, що протягом березня 2019 були здійснені розрахунки з цим контрагентом у сумі 915000 грн. за напівпричіп-самоскид BODEX і карточка рахунку 631 за березень 2019 (а.с.93 т.1).

- на підтвердження виконання укладеного з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» договору поставки № 27/05-1 від 27.05.2019, копіями досліджених відповідачем оригіналів, які були направлені листом позивача від 10.12.2019 № 1012-3: договору № 27/05-1 (а.с.94, 101-105 т.1), специфікацій № 01 від 27.05.2019 та № 02 від 31.05.2019 (а.с.106-111 т.1), видаткових накладних (а.с.121-149 т.1), ОСВ по рахунку 631 за травень-червень 2019 (а.с.85-88 т.1), спеціфікації № 1 від 29.06.2019 (а.с.112 т.1) специфікації № 2 від 30.05.2019 (а.с.113 т.1), специфікації № 3 від 31.05.2019 (а.с.114-116 т.1), специфікації № 4 від 03.06.2019 (а.с.117-118 т.1), специфікації № 5 від 04.06.2019 (а.с.119-120 т.1), видаткових накладних (а.с.121-149 т.1). А також копіями направлених листом позивача від 16.12.2019 № 1612-1: оборотно-сальдової відомості по балансовому рахунку 10 за травень, червень 2019, витягу з карточки рахунку 631 за травень-червень 2019, витягом з карточки рахунку 28 за травень-червень 2019 щодо оприбуткування придбаного товару, а також інформації про те, що протягом травня-червня 2019 розрахунків з контрагентом не проводилося (а.с.94 т.1), та про наявні у ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» власні об`єкти нерухомого майна і земельних ділянок, орендованих нежитлових приміщень, що використовуються для здійснення господарської діяльності позивача, з розміщення виробничих потужностей, складських приміщень та тощо (а.с.91-93 т.1).

Стосовно відповіді позивача на запит контролюючого органу від 12.12.2019 № 42744/10/04-36-05-11 (а.с.89-90 т.1), який стосується ТОВ «ЗЕРНОМЛИН», ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», судова колегія звертає увагу, що листом від 16.12.2019 № 1612-1 (а.с.91-94 т.1) позивач надіслав інформацію, пояснення та витребувані документи (а.с.91-94 т.1) відносно виробництва біогумусу і добавок органічних, а також відносно земельних ділянок і нерухомого майна, які використовується ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», і по взаємовідносинам позивача з вказаними у запиті контрагентами.

Факт отримання контролюючим органом у відповідь на запити від позивача усіх необхідних для перевірки документів та пояснень по взаємовідносинам з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН», та з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», які були використані контролюючим органом рід час перевірки позивача разом з даними інформаційних баз, податкової звітності - підтверджується змістом самого Акту (п.3.1 розділу ІІІ Описової частини Акту), де наводяться обставини щодо декларування позивачем податкового кредиту по господарським операціям: з ПП «МОДЕНА-М» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, що зафіксовано у п.3.1.1.1 розділу ІІІ Акту (а.с.12-53 т.3); з ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ» за період з 01.03.2019 по 31.03.2019, що зафіксовано у п.3.1.1.2 розділу ІІІ Акту (а.с.53-62 т.3); та з ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» за період з 01.06.2019 по 30.06.2019, що зафіксовано у п.3.1.1.3 розділу ІІІ Акту (а.с.62-73 т.3).

За змістом цього ж Акту, судовою колегією також з`ясовано, що під час перевірки фахівцями відповідача встановлена відсутність жодних розбіжностей по перевіреним документам бухгалтерського і податкового обліку і по даним Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України між позивачем і його контрагентами ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» і ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», що на переконання апеляційного суду свідчить про безпідставність посилань контролюючого органу при формуванні запитів до позивача на виявлення по інформаційним податковим базам фактів, які свідчать про недостовірність визначення позивачем даних податкового кредиту по взаємовідносинам з усіма (4) контрагентами, і поза всяким сумнівом підтверджує надання позивачем усіх необхідних документів бухгалтерського та податкового обліку та інші документи і інформації, що стосувалися обставин, необхідних для перевірки господарських операцій позивача по взаємовідносинам з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН» і з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»

Означені у попередньому абзаці фактичні обставини, у сукупності з тим, що за результатом перевірки господарських операцій позивача з ПП «МОДЕНА-М», ТОВ «ТРЕЙДЕР-ШРОТ», ТОВ «ЗЕРНОМЛИН», контролюючим органом не донараховувалися суми податкових та грошових зобов`язань позивачу по господарським операціям з вказаними контрагентами з підстав спростування під час перевірки сумнівів контролюючого органу щодо недостовірності визначення позивачем даних податкового кредиту, також як і не виносилися податкові повідомлення-рішення у розумінні ст.58 Податкового кодексу України у зв`язку з відсутністю порушень податкового законодавства - на думку апеляційного суду є додатковим аргументом безпідставності тверджень контролюючого органу про надання ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» не в повному обсязі інформації, пояснень та документів у відповідь на письмові запити та під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки у період з 13.12.2019 по 19.12.2019, що призвело до висновків стосовно порушення позивача по його взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ». Що також залишилося без належної оцінки судом першої інстанції.

Не може судова колегія також залишити без уваги факт допущеного відповідачем порушення вимог абз.5 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, за правилами якого, документальна позапланова виїзна перевірка проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Так, матеріалами адміністративної справи беззаперечно встановлено, що перевірку позивача було проведено не за місцезнаходженням ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» (адреса де має проводитися перевірка не зазначалася не в наказі № 1628 від 12.12.2019, не в направленнях на перевірку, не в жодному Акті, які складалися під час перевірки за її результатами). Фактично фахівцями відповідача перевірка позивача проводилася в приміщенні контролюючого органу, що по суті є невиїзною перевіркою.

З огляду на те, що Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки в приміщенні податкової органу, а невиконання контролюючим органом вимог закону щодо підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки призводить до визнання самої перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, апеляційний суд наголошує, що складені під час перевірки позивача по цій справі та за її результатами Акти, є такими, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, атому виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не можуть бути визнані допустимими та належними доказами встановлених контролюючим органом порушень ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», які є предметом перевірки у цій справі.

Як наслідок вищеописаних обставин та фактів, апеляційний суд дійшов висновків про безпідставність висновків суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень та про винесення їх відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і Законами України.

Нехтування судом першої інстанції допущених відповідачем грубих порушень, що описані вище по тексту постанови апеляційної інстанції, та не врахування долучених до матеріалів адміністративної справи первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, що були складені на виконання умов Договору поставки №27/05-1 товару (вантажних та легкових автомобілів, напівпричепів, гусеничних міні екскаваторів , сідельних тягачів, автонавантажувачів) в кількості та вартості, визначеним у Специфікаціях до цього Договору (а.с.101-120 т.1), який укладався 27.05.2019 між ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», а також необ`єктивність оцінки судом доводів позивача та неврахування фактичних обставин здійснення господарських операцій позивача з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», в черговий раз лише підкреслює формальний підхід до вирішення спору у цій справі, та необ`єктивне ставлення до однієї із сторін по справі, а саме - до позивача, якому чинним законодавством гарантовано правомірність його дій та рішень, поки контролюючий орган не доведе зворотнього, що відповідно дозволило суду першої інстанції погодитися з бездоказовими висновками Головного управління ДПС у Дніпропетровській області стосовно нереальності господарських операції ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» з його контрагентом ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», і відсутності у позивача права відображати такі операції у податковому обліку та враховувати їх при розрахунку податкового кредиту.

На виправлення формального і упередженого вирішення судом першої інстанції спору у цій справі, судова колегія вважає за необхідне акцентувати увагу на безпричинності тверджень контролюючого органу про не підтвердження взаємовідносин позивача з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та про нереальність здійснених між ними господарських операцій, і про відсутність підстав враховувати надані позивачем до перевірки документи, на підтвердження придбання ним товару і як відображення реального руху активів між учасниками господарської операції за Договором поставки від 27.05.2019 №27/05-1.

Здійснюючи перевірку правомірності винесених відповідачем 27.01.2020 податкових повідомлень-рішень форми «Р» № та форми «В4» №, суд першої інстанції виходив тільки з позиції оцінки спірних у цій справі правовідносин з боку контролюючого органу, без врахування наданих позивачем доказів та наведених ним доводів, а також, без уваги на допущені відповідачем порушення правил та процедури призначення і проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, що підтверджує незаконність та необгрунтованність рішення суду першої інстанції, який за формальних обставин залишив без змін протиправне рішення відповідача стосовно завищення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» по господарським операціям з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 25961615,00 грн., що призвело до: заниження податку на додану вартість за період травень 2019 в сумі 5986159,00 грн.; і заниження податку на додану вартість за період червень 2019 в сумі 9940117,00 грн.; та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за період червень 2019 року у сумі 10035339,00 грн.

Однак, під час апеляційного перегляду даної справи, судовою колегію встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1, сторонами було досягнуто домовленість про поставку ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» позивачу вантажних та легкових автомобілів, напівпричепів, гусеничних міні екскаваторів, сідельних тягачів, автонавантажувачів, в кількості та вартістю, додатково визначених у специфікаціях №01 від 27.05.2019 року та №02 від 31.05.2019, №1 від 29.05.2019, №2 від 30.05.2019 року, №3 від 31.05.2019 року, №4 від 03.06.2019, №5 від 04.06.2019.

За умовами вказаного договору, позивач та його контрагент домовилися, що передача (перехід права власності) товару відбувається в порядку, чітко прописаному цим договором і Спеціфікаціями. А саме: відповідно до п.п.2.1 Договору, позивач зобов`язувався після прийняття товару і необхідних документів, здійснити оплату в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дня поставки товару; згідно пп.3.2.3 Договору, була досягнута домовленість про передачу покупцю (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко») видаткової накладної скріпленою печаткою та підписаної уповноваженим представником постачальника (ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»); згідно пп.3.2.4 Договору, обумовлено про складення податкових накладних в електронному вигляді в порядку та строк, що передбачені чинним законодавством України; а згідно пп.4.1. Договору, позивач і його контрагент домовилися вказувати кількість, ціну та асортимент товару у Специфікаціях до цього договору та у видаткових накладних на поставку товару (а.с.101-105 т.1).

Оформленими до Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 Специфікаціями (а.с.105-120 т.1), сторони (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») погодили поставку 157 автомобілів на загальну суму 155769688,00 грн., з одночасною домовленістю здійснення їх оплати протягом 240 календарних днів з дня підписання видаткової накладної, яка підтверджує перехід права власності на товар, що визначений у Специфікаціях.

Так, відповідно до п.3 Специфікації № 01 від 27.05.2019 (а.с.106-108 т.1) і п.3 Специфікації №02 від 31.05.2019 (а.с.109-111 т.2) було визначено, що «товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості з дати підписання представником покупця видаткової накладної». А у пунктах 6 цих же Специфікацій № 01 від 27.05.2019 (а.с.108 т.1) і № 02 від 31.05.2019 (а.с.111 т.2) було обумовлено, що «оплата за товар по цій специфікації здійснюється протягом 240 календарних днів з дня підписання видаткової накладної, яка підтверджує перехід права власності на товар визначений в цій специфікації». Договором поставки від 27.05.2019 №27/05-1, а саме у пп.4.6, також чітко прописано, що факт приймання-передача товару від постачальника (ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») до покупця (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко») підтверджується оформленням накладних, які мають бути підписані уповноваженими представниками.

Як вбачається з пп.4.3 Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1, обов`язок здійснити поставку товару на умовах DDP-склад покупця (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко») згідно з правилами Інкотермс-2010 - покладено на постачальника (ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»), який повинен здійснити поставку товару за місцем (адресою) узгодженою сторонами та вказаною у заявці (п.п.4.4), що також прописано у пунктах 10 Спеціфікацій № 01 від 27.05.2019 (а.с. 108 т.1) та № 02 від 31.05.2019 (а.с.111 т.2) уточненим текстом: «умови постачання та місце (адреса) поставки узгоджується сторонами додатково після повної оплати за товар».

Одночасно, звертає на себе увагу той факт, що сторони Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» і ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») визначально домовилися між собою, що до моменту 100% оплати за товар, цей товар має знаходиться на відповідальному зберіганні у постачальника, а вартість послуги зі зберігання товару входить у його вартість. Вказана умова Договору поставки також прописали у пунктах 9 Спеціфікацій № 01 від 27.05.2019 (а.с.108 т.1) та № 02 від 31.05.2019 (а.с.111 т.2), що не суперечить чинному законодавству та регулюється положеннями глави 66 Цивільного кодексу України, зокрема, ст. ст 208, 936, 937, 944, 956 цього кодексу, ст.294 Господарського кодексу України, а передача товару на зберігання (в нашому випадку це є постачальник - ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»), у поклажодавця (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко») цей товар, що передано повинен обліковуватися на окремому субрахунку 281 «Товари на складі» (наприклад, 281/1 «Товари на відповідальному зберіганні»).

Не суперечить вказана умова Договору поставки про зберігання товару у постачальника в тому числі і податковому законодавству, зокрема, пп.196.1.2 Податкового кодексу передбачено, що «зберігання не передбачає переходу права власності на товар до зберігача. Операції з передачі товарів на зберігання не є продажем. Для цілей обкладення податком на прибуток ніяких коригувань не передбачено. При передачі товару на зберігання в поклажодавця не збільшуються податкові зобов`язання з ПДВ, а в зберігача не виникає права на податковий кредит. Відповідно, і повернення товару не відображається в податковому обліку сторін».

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, на виконання п.1.1, п.2.1, п.4.6 Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 та умов Спеціфікації № 01 від 27.05.2019, якою передбачено постачання 47 одиниць на суму 55693900,00 грн. (з ПДВ) і Спеціфікації № 02 від 31.05.2019, якою передбачено постачання 112 одиниць товару вартістю 100075788,00 грн. (з ПДВ), факт приймання-передача товару від постачальника ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» до покупця ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» зафіксований:

- в оформлених видаткових накладних, зауважень до форми і змісту яких відповідач по справі не має, а саме: від 29.05.2019 №2905-1; від 30.05.2019 №3005-1; від 31.05.2019 №3105-12, №3105-, №3105-10, №3105-9, №3105-12, №3105-8, №3105-7, №3105-6, №3105-5, №3105-4, №3105-3, №3105-2, №3105-1; від 03.06.2019 №0306-5, №0306-4, №0306-3, №0306-2, №0306-1; та від 04.06.2019 року - № 0406-1, № 0406-2, № 0406-3, № 0406-4, № 0406-5, № 0406-6, № 0406-7, № 0406-8, № 0406-9, № 0406-10 (а.с.121-149 т.1).

- і оформленими ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» податковими накладними, які зареєстровані без зауважень податкового органу в електронному реєстрі податкових накладних, а саме: 29.05.2019 - ПН №1; 30.05.2019 - ПН №2; 31.05.2019 - ПН №3, ПН №4, ПН №5, ПН №6, ПН №7, ПН №8, ПН №9, ПН №10, ПН №11, ПН №12, ПН №13, ПН №14; 03.06.2019 - ПН №1, ПН №2, ПН №3, ПН №4, ПН №5; 04.06.2019 - ПН №6, ПН №7, ПН №8, ПН №9, ПН №10, ПН №11, ПН №12, ПН №13, ПН №14, ПН №15).

- у податкових деклараціях з податку на додану вартість, в яких відображено суми податку на додану вартість із зазначенням періоду, в якому відбулося включення сум податку до податкового кредиту

При цьому, вказані факти відображення у податкову обліку господарських операцій між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» повністю підтверджені під час проведення контролюючим органом документальної позапланової виїзної перевірки позивача у період з 13.012.2019 по 19.12.2019, та не спростовується відповідачем жодним документом чи запереченням як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Підтверджено також контролюючим органом під час перевірки позивача, факт відображення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» по бухгалтерському обліку придбання автотранспортних засобів: у травні 2019 року на суму поставки 55693900,00 грн, по рахунку Дт 281 «товари» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» - вартістю придбання без ПДВ у сумі 46411583,33 грн, і по ДТ6442 «под кредит» Кт631 на суму податку на додану вартість в розмірі 9282316,67 грн; та у червні 2019 року на суму поставки 100075788,00 грн, по рахунку Дт 281 «товари» Кт 631 «розрахунки з вітчизняними постачальниками» - вартістю придбання без ПДВ у сумі 83396490 грн, і по ДТ6442 «под кредит» Кт631 на суму податку на додану вартість в розмірі 16679298,00 грн.

Беззаперечно підтвердженим під час перевірки позивача контролюючим органом є повна відповідність між поданими позивачем деклараціями за травень і червень 2019 року в частині формування податкового кредиту і даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА. При цьому, а в Акті документальної позапланової виїзної перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 року жодним словом не згадується про порушення порядку реєстрації податкових накладних, складених продавцем ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» в момент виникнення першої події - продажу транспортних засобів у травні 2019 року та у червні 2019 року, також як і не вказується про беззаперечно підтверджений факт не відображення контрагентом позивача - ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» по своєму бухгалтерському обліку (за дебетом позабалансового субрахунка) прийнятих від позивача на зберігання товарів.

Не може залишатися без належної уваги, на думку апеляційного суду, і той факт, що сторони Договору (ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» і ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») визначально домовилися між собою про знаходження постачаємого позивачу товару на зберіганні ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» до 100% сплати його вартості позивачем. Вказана умова Договору поставки (яка є чинною, ніким оспореною і не скасованою), також прописана у пунктах 9 Спеціфікацій № 01 від 27.05.2019 (а.с.108 т.1) та № 02 від 31.05.2019 (а.с.111 т.2), що не суперечить чинному законодавству та регулюється положеннями глави 66 Цивільного кодексу України, зокрема, ст. ст 208, 936, 937, 944, 956 цього кодексу, ст.294 Господарського кодексу України, а переданий товар на зберігання поклажодавця повинен обліковуватися (у позивача) на окремому субрахунку 281 «Товари на складі».

Отже, за результатом аналізу фактичних обставин господарських взаємовідносин між ТОВ «Завод біодобрив «ТРИВКО» з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», та особливостей домовленості про поставку транспортних засобів, що не суперечить чинному законодавству та не порушує норм податкового кодексу (розрахунок за поставлений товар протягом 240 днів після поставки; і зберігання товару у постачальника до 100% його оплати покупцем) - безумовно підтверджує відсутність будь-яких порушень з боку позивача.

Про помилковість висновків суду першої інстанції у цій справі стосовно нереальності спірних господарських операцій позивача, та про надуманість тверджень контролюючого органу щодо не доказовості позивачем своїх позовних вимог та наведених в апеляційній скарзі вимог, підтверджується переліком та змістом усіх наданих позивачем на вимогу контролюючого органу «документів та інформації», копії яких долучено до матеріалів адміністративної справи, а також Актом перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019, в якому відображено перевірену контролюючим органом та судом інформацію по рахунку 10 за травень та червень 2019, і податковими та видатковими накладними, які за умовами Договору поставки та Специфікацій вважаються «актами приймання-передачі» та засвідчують факт переходу права власності та приймання позивачем транспортних засобів.

Стосовно витребування інформації про наявність у позивача місць/приміщень для зберігання придбаних ним автомобілів (власні або орендовані) та про його розрахунки за придбані автомобілі (платіжні доручення чи перерахування коштів в рахунок передплати), судова колегія акцентує увагу на том, що згідно визначальної домовленості сторін Договору поставки про залишення придбаних позивачем транспортних засобів на відповідальному зберіганні у постачальника (ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») до моменту 100% оплати за цей товар позивачем, про що також описано у Специфікаціях до цього Договору. Тобто, у контролюючого органу взагалі не було підстав у позивача витребувати вказані документи, оскільки при залишенні транспортних засобів на зберіганні у постачальника до 100% їх оплати позивачем, наявність/відсутність у нього місц/приміщень для зберігання автомобілів - не має значення для даного випадку взагалі, а будь-які платіжні документи на підтвердження оплати позивачем придбаного товару - не могли навіть існувати з тих підстав, що до спливу терміну розрахунку позивача з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» (як це визначено Договором поставки та Специфікаціями ), бо ще у червні 2019 року Розподільчим балансом ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», затвердженим загальними зборами учасників цього товариства, (а.с.151-153 т.2), усі означені у Додатку до балансу по рядку « 1100» запаси, до переліку яких входять також і вантажні та легкові автомобілі, напівпричепи, гусеничні міні екскаватори, сідельні тягачі, автонавантажувачі - були передані до правонаступника ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» (а.с.159162 т.2) разом з іншою поточною дебіторською заборгованістю рядок « 1155», поточною кредиторською заборгованістю за товари, роботи, послуги рядок « 1615», та іншими поточними зобов`язаннями рядок « 1690».

Як встановлено апеляційним судом, контролюючим органом при проведенні документальної позапланової перевірки позивача були повністю проігноровані обставини передачі позивачем правонаступнику ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» активів та пасивів, до яких також входять «запаси» (транспортні засоби) та грошові зобов`язання перед ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за Договором поставки від 27.05.2019 № 27/05-1, хоча дослідження та перевірка вказаних обставин, безумовно пояснила контролюючому органу питання «місце знаходження придбаних позивачем транспортних засобів» та «розрахунки за придбані транспортні засоби», за наявності яких відповідач фактично і дійшов висновку щодо нереальності господарських операцій між позивачем та постачальником транспортних засобів - ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» .

Апеляційний суд розуміючи, що предметом перевірки позивача у період з 13.12.2019 по 19.12.2019 були саме взаємовідносини між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», і перевірка взаємовідносин позивача з ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» виходила за межі, визначені наказом на перевірку № 1628 від 12.12.2019 (а.с.29 т.1) та виданих ГУ ДАС у Дніпропетровській області направлень на перевірку від 12.12.2019 № 1543 та № 1544, але у той же час судова колегія апеляційної інстанції вважає, що відповідач зобов`язаний був перевірити та врахувати зазначені обставини навіть виходячи з покладених державою на податковий орган функцій щодо безстороннього, об`єктивного та обґрунтованого з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Тобто, на переконання апеляційної інстанції, з метою дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, і дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких були спрямовані контролюючі дії, відповідач по справі зобов`язаний був використати свої повноваження та вжити необхідні заходи з метою всебічної і повної перевірки для прийняття законного, добросовісного та розсудливого рішення за результатом перевірки позивача по взаємовідносинам з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та правонаступником його активів та пасивів, тобто, ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ». Що у даному спірному випадку не відбулося, і адміністративним судом з огляду на прописані у ч.1 ст.2 КАСУ завдання адміністративного судочинства, не можуть залишатися без уваги дії відповідача, що вчинені ним у сфері публічно-правових відносин з порушенням наведених у ч.2 ст.2 КАСУ критерій правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції наведені обставини на жаль не брав до уваги, внаслідок чого дійшов помилкового висновку по суті спору, навіть не звертаючи уваги на долучені до матеріалів справи письмові докази, які підтверджують правомірність створення ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» шляхом виділу згідно до положень ст.56 Господарського кодексу та ст.109 Цивільного кодексу, з передачею позивачем в новоутворене шляхом виділу підприємство частину майна, прав та обов`язків, що не суперечить чинному законодавству та не може тягнути за собою будь-яких негативних наслідків для позивача з точки зору Податкового кодексу України, оскільки при переході (виділу) за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої юридичної особи - відбувається лише зміна складу майна, прав та обов`язків, в даному випадку ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» позбавляється частини майна (в тому числі і транспортних засобів за Договором поставки від 27.05.2019 № 27/05-1), прав та обов`язків (розрахунків за Договором поставки від 27.05.2019 № 27/05-1), що перейшли до правоприємника, створеного шляхом виділу - ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», який в свою чергу отримав як майно так і права (в тому числі на транспортні засоби за Договором поставки від 27.05.2019 № 27/05-1), та відповідні обов`язки (що включають в себе розрахунки за вказані транспортні засоби). Важливим також на погляд судової колегії в даному випадку є той факт, що постачальник товару ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» повністю погодився ще 24.06.2019 року на перехід грошового зобов`язання за Договором поставки від 27.05.2019 № 27/05-1 від ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» до створеного шляхом виділу ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», що підтверджено долученими в суді апеляційної інстанції на вимогу судової колегії Повідомленням від 06.06.2019 та згодою на переведення боргу № 2406/1 від 24.06.2019 (а.с. т.5).

При цьому судова колегія наголошує, що перерозподіл майна, прав та обов`язків між позивачем по справі і його правонаступним, створеним внаслідок виділу, у той спосіб, що відбувся у даному спірному випадку - не суперечить вимогам податкового законодавства про що свідчить зміст ст.98 Податкового кодексу.

Сам факт декларування позивачем за результатом господарських операцій по Договору поставки від 27.05.2019 № 27/05-1: згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.06.2019 за травень 2019 суму - 9282316,67 грн, та за червень 2019 - суму 16679298,00 грн. згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 19.07.2019, з розшифровкою податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість від 19.06.2019 № , від 19.07.2019 № ), що відповідає Системі автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України - не може слугувати підставою для висновків про завищення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» податкового кредиту, чи заниження податку на додану вартість, або завищення суми від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, і підтвердження наведеного є положення:

- п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу, яким встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг;

-198.3. ст.198 Податкового кодексу, в якому прописано, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. А нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

-п.198.6. ст.198 Податкового кодексу, який передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. І тільки у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції переглянувши та перевіривши фактичні обставини у цій справі у контексті наведених норм Податкового кодексу, з урахуванням долучених до справи письмових доказів дійшла переконання про правомірність позивача по нарахуванню ним сум податку, що відноситься до податкового кредиту при «першій події» на підставі зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманих ним від ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» Податкових накладних від 29.05.2019 за № 1, від 30.05.2019 за №2; від 31.05.2019 за №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14; від 03.06.2019 за №1, №2, №3, №4, №5; від 04.06.2019 за №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15.

При цьому, судова колегія вважає, що матеріали адміністративної справи не містять в собі підстав вважати, що на момент перевірки позивача контролюючим органом, також як і на теперішній час, у ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» відсутні документи, якими має підтверджуватися право на податковий кредит. Такими документами є у даному спірному випадку перелічені вище Податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та не містять порушень при їх заповненні у розумінні п.201.1 ст.201 Податкового кодексу. Відповідачем по справі таких доказів суду також не надано, а його твердження про нереальність господарських операцій позивача, які судом першої інстанції підтримано лише з формальним посиланням на необґрунтованість податкової вимоги позивача - судова колегія не може визнати підставою для позбавлення права на податковий кредит, який визначено ним було за встановленими ст.198 Податкового кодексу правилами

Обговорюючи розуміння судом першої інстанції «необґрунтованості податкової вимоги позивача», апеляційний суд звертає увагу, що вказані висновки суду базуються лише на бездоказовому посиланні на нібито встановленому під час судового розгляду безпідставному документальному оформленні позивачем нереальних господарських операції з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», оскільки відсутній факт формування відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва (абз. 2 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), що суд першої інстанції розуміє як «відсутність господарської операції як певної дії або події у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу». Проте, вказаною нормою (абз.5 ст.1) прописано по іншому сприйняття законодавцем «господарської операції», а саме, як «дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства». Тобто, у рамках спірної господарської операції між позивачем та постачальником ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ»: «дія або подія» - є факт придбання товару позивачем з одночасною домовленістю залишення цього товару на зберіганні у постачальника до моменту 100% його оплати; а «зміна в структурі активів та зобов`язань» - є приймання передача товару у формі складених на виконання Договору поставки видаткових та податкових накладних (як це і обумовлено у Договорі та у Спеціфікаціях). Тобто, внаслідок постачання ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» товару позивачу, у останнього виникли зобов`язання, заборгованість, погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди, що в свою чергу, з урахування відображення усіх вказаних подій відображенні по бухгалтерському обліку позивача (зауважень з цього приводу не було) вже підтверджує зміну в структурі активів та зобов`язань позивача.

Суд першої інстанції не мотивував у будь-який спосіб висловлену ним по тексту рішення точку зору про «не можливість взяти до уваги» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, складені на виконання умов Договору поставки товару з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», а послався тільки на правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 01.10.2019 року по справі №816/434/18 (адміністративне провадження №К/9901/14843/19) стосовно: «обов`язкової умови виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат, якою є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів; виникнення наслідків в податковому обліку платника податків лише внаслідок реально вчинених господарських операцій, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та їх відповідності змісту, відображеному в укладених платником податку договорах». З посиланням на те, що «мета отримання доходу, як кваліфікуюча ознака господарської діяльності, кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій».

Проте, наведена у попередньому абзаці правова позиція Верховного Суду, ніяким чином не спростовує реальність господарських операцій позивача з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» стосовно придбання за Договором поставки від 27.05.2019 №27/05-1 товару (транспортних засобів), що відбулися у період з 29 травня 2019 по 04 червня 2019 року, із залишенням придбаного товару на зберіганні постачальника до 100% оплати, а саме долученими до матеріалів справи належним чином оформленими первинними бухгалтерськими, звітними і податковими обліковими документами повністю підтверджується правомірність дій позивача, і відсутність у податкового органу та у суду першої інстанції правових підстав не брати до уваги вказані документи позивача, які саме розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух придбаних позивачем товарів і зміни у власному капіталі підприємства позивача, та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».

Про безпідставність посилання суду першої інстанції на відсутність розрахунків позивача з постачальником та відсутність у нього транспортних засобів на момент перевірки контролюючого органу, детально описано вище по тексту постанови апеляційного суду в частині аналізування обставин передачі позивачем частини майна, прав та обов`язків його правонаступнику ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», а не врахування судом першої інстанції особливостей у господарських взаємовідносинах між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» і ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», внаслідок їх нерозуміння, або небажання їх досліджувати поетапно - не свідчить про «неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у продавця відчужуваних ним товарів, необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності», що не підтвержено жодним, беззаперечним, неспростовним доказом.

Судом першої інстанції досліджувались надані до матеріалів справи розподільчий баланс у зв`язку з виділом станом на 26.06.2019, протокол №2-19 від 26.06.2019 загальних зборів учасників підприємства, передавальний акт майна, прав та обов`язків та інших зобов`язань ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» від 26.06.2019 в адресу ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», додаток до балансу рядок 1100 «запаси», додаток до балансу рядок 1155 «інша поточна дебіторська заборгованість», додаток до балансу рядок 1615 «поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги,, додаток до балансу рядок 1690 «інші поточні зобов`язання», опис документів, наданих державному реєстратору 26.06.2019, протокол №1-19 загальних зборів учасників підприємства від 22.05.2019, опис документів, наданих державному реєстратору 23.05.2019 - але належної оцінки вказаним документам та обставинам судом першої інстанції надано не було.

Неврахування судом першої інстанції наведених у попередньому абзаці обставин, та того, що контролюючий орган усі поставлені перед позивачем в провину питання, повинен був з`ясувати не у позивача, а у його контрагента ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», але не у той спосіб, який описується у Акті перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 та у рішенні суду першої інстанції, тобто, шляхом перевірки взаємовідносини ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» з його постачальниками транспортних засобів-контрагентів ТОВ «МБІ-АВТО», ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС», що фактично призвело до помилкових висновків суду першої інстанції по суті вирішеного спору у цій справі. Судова колегія у даному випадку наголошує, що ті обставини, які з`ясовувалися контролюючим органом та бралися до уваги судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі - не мають ніякого прямого відношення безпосередньо до позивача у цій справі, який не пов`язаний будь-якими відносинами з ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС».

На погляд апеляційного суду, твердження контролюючого органу про відсутність у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» за податковою інформацією бази даних, що є в розпорядженні контролюючого органу про відсутність у контрагента позивача власних місць для зберігання транспортних засобів - в дійсності не підтверджують факт їх відсутності в оренді у вказаного підприємства без інформування про це податкові органи. Зазначені доводи відповідача, також як і наведена контролюючим органом інформація станом на листопад-грудень 2019 року про вартість основних засобів, про відсутність об`єктів оподаткування, податкову звітність, і про прийняте рішення щодо припинення ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та інше - виходячи із сталої судової практики, неодноразово підтвердженої Верховним Судом, який постійно наголошує, що аналізу звітності контрагентів, кількість працюючих у контрагента осіб, відсутність об`єктів нерухомого та рухомого майна і т.д. - є недостатнім для доведення неможливості вчинення позивачем по цій справі і його контрагентом (ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ») дій, які становлять зміст оскаржуваної господарської операції.

Зокрема, в ухвалі Верховного Суду про відмову у відкритті касаційного провадження від 28.01.2019 у справі № 805/3169/18-а зазначено, що: «в межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ». Вказана позиція Верховного Суду, повністю відображає спірні у цій справі обставини, оскільки у даному випадку відповідачем не добуто жодного та беззаперечного доказу на підтвердження нереальності господарських операцій між позивачем та ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ».

Так, навіть Акт перевірки №18758/04-36-05-11/31370953 від 26.12.2019 не містять в собі будь-яких розрахунків, висновків експертів, інших належних доказів, які б підтверджували, що відсутність у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» достатньої кількості працівників, власних об`єктів нерухомості чи місць для зберігання транспортних засобів та тощо, не надавало контрагенту позивача можливості виконати умови Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1 чи призвело до невиконання контрагентом позивача взятих на себе зобов`язань. У даному випадку, контролюючий орган пропускаючи етап доведення вказаних обставин, одразу перейшов до висновків про неможливість ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» поставити товари позивачу з огляду на місце розташування майна, оперативність, відсутність технічного персоналу, власних об`єктів не рухомостей , взаємовідносин з ТОВ «МБІ-АВТО» і ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС» по ланцюгу постачання, та тощо, без урахування того, що припущення контролюючого органу не можуть слугувати підставою для відповідальності добросовісного платника податків, провину якого не доведено у встановлений законом спосіб.

Апеляційний суд наголошує на незмінній позиції Верховного Суду стосовно вказаних вище обставин, яка ґрунтується на положеннях Конституцій України (ст.62) про те, що добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через те, що контрагент надав йому послуги/доставив товар, порушуючи при цьому будь-які правила чинного законодавства.

Не розумним та не належним до предмету спору у цій справі на погляд апеляційного суду є дослідження як контролюючим органом так і судом першої інстанції обставин взаємовідносин та господарських операцій між ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» і його постачальниками ТОВ «МБІ-АВТО» та ТОВ «АВТО-МАРКЕТ ПЛЮС», які імпортували транспортні (що в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ «Завод біодобрив «Тривко») та які є фігурантами кримінального провадження, зареєстрованого за №0000972 від 26.04.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України (справа №757/36027/19-к).

Перш за все, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що сам факт порушення кримінального провадження, за яким протягом трьох років не виносилися вироки відносно фігурантів цього кримінального провадження, або інших осіб, до яких позивач у цій справі не має жодного відношення - не може слугувати доказом причетності ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» до будь-яких порушень, або про обізнаність позивача про порушення податкового законодавства його контрагентом, або іншими особами за ланцюгом постачання. Відповідно, судова колегія визнає безпідставними усі узяті судом першої інстанції у цій справі посилання контролюючого органу на пояснення певних осіб (свідків в рамках кримінального провадження) та свідка ОСОБА_1 , яка є начальником відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оскільки такі пояснення можуть лише викликати «підозри» в порушення податкового законодавства, але не є доказами таких порушень в розумінні Податкового кодексу України.

На переконання апеляційного суду не можуть братися до уваги як докази нереальності господарських операцій позивача у перевіряємий період, або про неправильність визначення позивачем сум податкового кредиту по господарським операціям з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» - відсутність у позивача інформації та документів щодо VIN-кодів автотранспортних засобів, придбаних позивачем у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», оскільки вказана інформація визначально не повинна була вказуватися не в первинних документах позивача, не в податкових і видаткових накладних, які оформлювалися постачальником, така інформація про VIN-коди зазначається тільки в технічній документації на автотранспортні засоби , яки виходячи з умов Договору поставки мала б бути у ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», як особи, на зберіганні якої знаходилися ці транспорті засоби до 100% оплати їх позивачем. А після передачі позивачем вказаних транспортних засобів до правонаступника ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» разом з іншою частиною майна, прав та обов`язків, вказана інформація може перебувати у розпорядженні ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» (але при умові виконання умов договору поставки). Проте, вказані обставини ні контролюючим органом ні судом першої інстанції не перевірялися, та до уваги не бралися, що також не може бути підставою для визначення господарських операцій позивача нереальними.

Не отримання контролюючим органом від ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ», чи від ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» інформації про VIN-коди автотранспортних засобів за будь-яких обставин (чи то невиконання відповідачем своїх повноважень, чи то невиконання вказаними господарськими суб`єктами вимог контролюючого органу) - не можуть слугувати підставою для обвинувачення ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» вимог податкового законодавства, оскільки норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами чи іншими особами за ланцюгом постачання. Тим більш, що матеріалами справи підтверджено виникнення у позивача внаслідок постачання ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» товару: зобов`язань та заборгованості, погашення якої в майбутньому, як очікувалося, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди, і що в свою чергу, з урахування відображення усіх вказаних подій відображенні по бухгалтерському обліку позивача (зауважень з цього приводу не було) вже підтверджує зміну в структурі активів та зобов`язань позивача.

Факт передачі позивачем до новоутвореного шляхом виділу підприємства ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» частину майна, прав та обов`язків та інших зобов`язань за розподільчим балансом на підставі передавального акту, що попередньо було узгоджено з постачальником товару ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» з отриманням від нього згоди на переведення боргу № 2406/1 від 24.06.2019 - ні в якому разу не спростовує факт наявності у ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» реальних витрат, зміну майнового стану, що підтверджено інформацією бухгалтерського та податкового обліку позивача (зокрема, додатками до балансу рядок 1100 «запаси», рядок 1155 «інша поточна дебіторська заборгованість», рядок 1615 «поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги», рядок 1690 «інші поточні зобов`язання» та інш.), а також наданими державному реєстратору 23.05.2019 і 26.06.2019 документами, протоколом №1-19 загальних зборів учасників підприємства від 22.05.2019), за яким, як на час виконання Договору поставки від 27.05.2019 №27/05-1, так і на час передачі виділеному підприємству ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ» частини майна, прав та обов`язків і інших зобов`язань - позивач по справі мав реальні зміни майнового стану. І якщо контролюючий орган припускає наявність порушень вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності у постачальника позивача чи його контрагентів, або у виділеного підприємства ТОВ «АГРО-СТРІМ-КОМПАНІ», то і в цьому випадку, лише на вказаних припущенях позивач не може бути позбавлений права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними, про що саме в зазначає Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року по справі № 826/18656/14, від 18.07.2019 року по справі № 805/4535/16-а.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, апеляційний суд зазначає, що за результатом аналізування реальності господарської діяльності позивача по цій справі, здійсненому на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» за первинними документами, які були підставою для бухгалтерського обліку та в яких зафіксовано дані про фактично здійснені господарські операції - судова колегія апеляційної інстанції дійшла переконання про відсутність правових підстав для визнання необґрунтованою податкову вигоду, сформовану за господарськими операціями з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» у травні та червні 2019 року, і відповідно, про відсутність підстав для залишення в силу протиправно прийнятих ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 26.12.2019 року №, та податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № і № від 27.01.2020 року.

Виходячи з того, що при вирішенні спору щодо правомірності формування позивачем своїх даних податкового обліку відповідачем по справі не підтверджено належними та достатніми доказами у розумінні вимог ст. 77 КАС України, а позивачем по справі в свою чергу доведено достовірність первинних документів та підтверджено обставини реальності відображених у податковому обліку господарських операцій з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» (з урахуванням особливостей по умовам договору стосовно: переходу права власності, оформлення податкових і видаткових накладних, розрахунків, зберігання товару у постачальника і т.д), судова колегія визнає правомірним формування позивачем податкового обліку по господарським операціям з ПП «ІНТЕР-СПЕЦПРОМ» та визначення ним сум податкового кредити, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.07.2020 по справі № 826/6806/17, та свідчить одночасно про незаконність і необгрунтованність рішення суду першої інстанції у цій справі, яке апеляційний суд вважає за необхідне скасувати, задовольнивши вимоги апеляційної скарги позивача, прийняти нову постанову про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» - в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року - скасувати та прийняти інше рішення про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко».

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.12.2019 року №, та податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № і № від 27.01.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «Тривко» понесені ним судові витрати загальною сумую 52 550 грн. ( що складає сплачений судовий збір 21 020,00 грн., перша інстанція і 31 530 грн., при подачі апеляційної інстанції).

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник