Справа № 363/2594/21
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

10.08.21 363/2594/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Сергієнка А.О.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції

1-ї роти 3-го батальйону Мазун Інни Володимирівни про скасування постанови серія ЕАН

№ 4270031 від 27 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2021 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазун І.В. серії ЕАН № 4270031 від 27 травня

2021 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає про недоведеність доказами його винуватості у порушенні Правил дорожнього руху України, оскільки відповідачем Мазун І.В. в порушення частини другої статті 71 КАС України не надано доказів вчинення ним будь-яких порушень, під час винесення оскаржуваної ним постанови інспектором грубо порушено положення статей 278, 279 КУпАП, справу інспектором незаконно розглянуто не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, інспектор обмежила позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

На підставі зазначеного у позовній заяві, позивач просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазун І.В. № ЕАН 4270031 від

27 травня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті122 КУпАП.

Ухвалою суду від 1 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав не сплати позивачем судового збору.

9 липня 2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Сплативши суму судового збору у розмірі 454 гривні, просить її компенсувати, стягнувши з відповідача.

Ухвалою суду від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судове засідання на 10 серпня 2021 року. Копію ухвали надіслано сторонам у справі, а відповідачу також надіслано копію адміністративного позову з додатками та запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У судове засідання, призначене на 10 серпня 2021 року з`явився позивач.

Відповідач до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

З урахуванням думки позивача, а також положень частини шостої статті 162 КАС України, суд постановив розглянути справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах без участі належно повідомленого відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні докази, які містяться у матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналізуючи вищевикладене, умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом розгляду у даній справі є законність/протиправність постанови інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазун І.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії серії ЕАН № 4270031 від

27 травня 2021 року.

Згідно зі статтею 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідачем у справі визначено інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазуна І.В.

В силу пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За приписами статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема за частиною третьою статті 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частини першої статті 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами частини третьої статті 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною третьою статті 122 КУпАП, інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні уповноважені особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема частиною третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до статей 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції у місті Києві, від імені яких виступає інспектор патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазуна І.В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовною заявою про оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, відповідачем у справі зазначив інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазуна І.В.

За приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Незважаючи, на роз`яснені у судовому засіданні положення статті 48 КАС України та позиції Верховного Суду, позивач наполягав на розгляді справи саме до відповідача - інспектора та стверджував, що саме інспектор має відповідати за порушення його прав та порушень закону під час винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що відповідач у цій справі є посадовою (службовою) особою Управління патрульної поліції у місті Києві, а інспектори відповідного органу управління (інспекції) діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, позивач не заявив клопотання про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача, таким чином позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Керуючись статтями 5, 19 Конституції України, статтями 2, 5, 12, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону Мазун І.В. про скасування постанови серія

ЕАН № 4270031 від 27 травня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Інспектор патрульної поліції 1-ї роти 3-го батальйону лейтенант поліції Мазун Інни Володимирівни, адреса м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя О.П. Лукач