Справа № 200/6270/21
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 р. Справа№200/6270/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, в якій просила:

- визнати протиправним рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради №148 від 13.10.2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 18.10.2020 року;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.10.2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та призначити, нарахувати і виплатити її в повному розмірі, з подальшим продовженням строку виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує приписами абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 про надання щомісячної адресної допомоги внутіршньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. В тому числі на оплату жтлово-комінальних послуг в редакції постанови № 491, згідно з яким положення абзацу першого цього пункту щодо припинення виплати грошової допомоги в разі непрацевлаштування особи не застосовуються у період карантину та протягом одного місяця після його скасування. Вважає, що, оскільки карантин триває, то і підстав для припинення виплат допомоги немає у зв`язку з непрацевлаштуванням.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 08.10.2020 року позивач звернувся до територіального відділу по роботі з громадянами Центрального та Приморського районів департаменту з заявою щодо перерахунку адресної допомоги у зв`язку із звільненням з місця роботи 14.09.2020 року.

На звернення позивача від 08.10.2020 року на підставі рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.10.2020 року №148, позивачу була перерахована допомога з 15.09.2020 року по 14.11.2020 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно, з 15.11.2020 року по 14.01.2021 року у розмірі 221,00 грн. щомісячно, на наступний період виплата припинилась. Призначення вищевказаної допомоги на наступний період здійснювалась на підставі п. 7 ПКМУ №505.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить відповідна довідка від 01.10.2018 року №1414-22261, адреса фактичного місця проживання/перебування позивача: АДРЕСА_2 .

08.10.2020 року позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно витягу з протоколу №148 від 13.10.2020 року міської комісії з розділу питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Маріупольської міської ради керуючись Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затвердженим постановою КМУ від 08.06.2016 №365, Законом України від 30.03.2020 №540-IX, ОСОБА_1 призначено (відновлено) соціальні виплати.

Рішенням Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 17.02.2021 року ОСОБА_1 призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 15.09.2020 року по 14.11.2020 року у розмірі 442,00 грн., з 15.11.2020 року по 14.01.2021 року у розмірі 221,00 грн.

На звернення позивача від 25.02.2021 року за №ГЛ-12144586 з питання призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, листом від 04.03.2021 року №56.8-13942/ККЦ Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради повідомив, що на звернення від 08.10.2020 року на підставі рішення міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.10.2020 року №148, позивачу була перерахована адресна допомога з 15.09.2020 року по 14.11.2020 року у розмірі 442,00 грн., з 15.11.2020 року по 14.01.2021 року у розмірі 221,00 грн.

Відповідно до пункту 4 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у разі звільнення та подальшого не працевлаштування працездатного члена сім`ї з 15.01.2021 позивачу припинена виплата адресної допомоги.

23.03.2021 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо зменшення та припинення щомісячної адресної допомоги ВПО у період карантину, в якому просив усунути порушення свого права на отримання щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у період карантину, з врахуванням абз. 6 пункту 7 Постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року та здійснити донарахування та доплату незаконно ненарахованих (утриманих) сум за період з 15.09.2020 року по теперішній час.

Листом від 16.04.2021 року №Г-2377-14-1.1 Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради повторно повідомив позивача, що адресна допомога була перерахована йому з 15.09.2020 року по 14.11.2020 року у розмірі 442 грн. з 15.11.2020 року по 14.11.2021 року у розмірі 221,00 грн. Виплата адресної допомоги позивачу не здійснюється.

З повідомлення від 30.03.2021 року Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про відшкодування надміру виплачених коштів вбачається, що після надходження заяви позивача на подовження адресної допомоги, в якій було повідомлено про зміну ознак працездатності, а саме, звільнення з місця роботи, департаментом встановлено, що ОСОБА_1 було зайво виплачені кошти за період з 15.11.2020 року по 28.02.2021 року у розмірі 681,005 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505).

Згідно з абзацами 1, 2, 6 пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та інших осіб, які досягли пенсійного віку (крім осіб з інвалідністю), дітей, […], - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

На підставі цієї норми позивачу призначено грошову допомогу в загальному розмірі 442 грн.

Разом з цим абзац 1 пункту 7 Порядку № 505 передбачає, що якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; […]), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, […], її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється (абзац 2 пункту 7 Порядку № 505).

На підставі пункту 7 Порядку № 505 Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради згідно з заявою позивача від 08.10.2020 року, в якій повідомлено про зміну ознаки працездатності ОСОБА_1 , здійснено перерахунок адресної допомоги за період з 15.09.2020 року по 14.11.2020 року у розмірі 442,00 грн., з 15.11.2020 року по 14.01.2021 року у розмірі 221,00 грн.

Проте такий перерахунок здійснено відповідачем без врахування змін, внесених до Порядку № 505 постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 491 (далі - постанови № 491), пов`язаних з карантином.

Абзац 1 пункту 2 Порядку № 505 визначає, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, […], з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

За загальним правилом абзацу 3 пункту 5 Порядку № 505 для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Разом з тим абзац 24 пункту 5 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 визначив, що у разі коли закінчення поточного шестимісячного строку виплати грошової допомоги відбулося в період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня відміни карантину, строк виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі продовжується на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи.

Абзацами 24-28 пункту 5 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 доповнено, що «уповноважений орган протягом одного місяця після скасування карантину проводить перерахунок розміру виплаченої грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам на підставі поданих особою або уповноваженим представником сім`ї заяви та необхідних документів.

Якщо за результатами проведеного перерахунку: розмір отриманої грошової допомоги виявляється меншим, уповноважений орган проводить доплату різниці між її перерахованим і виплаченим розміром; не підтверджено право на отримання грошової допомоги або її розмір виявляється меншим від розміру допомоги, виплаченої під час карантину, або особою чи уповноваженим представником сім`ї не подано заяви та необхідних документів, уповноважений орган стягує надміру виплачені суми допомоги згідно із законодавством».

Абзацом 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 обумовлено, що положення абзацу першого цього пункту щодо припинення виплати грошової допомоги в разі непрацевлаштування особи не застосовуються у період карантину та протягом одного місяця після його скасування.

Виходячи із сукупного аналізу змін, внесених до Порядку № 505 постановою № 491, суд дійшов висновку, що з метою уникнення дискримінаційного підходу до осіб працездатного віку, які не працевлаштувалися (абзац 1 пункту 7 Порядку № 505), та до осіб, працездатного віку, яких звільнено та які у подальшому не працевлаштувались (абзац 2 пункту 7 Порядку № 505), підлягає поширенню за аналогією закону дія абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 не лише на положення абзацу 1 пункту 7 Порядку № 505, а й на положення абзацу 2 вказаного пункту, що також буде відповідати меті внесених постановою № 491 змін.

З огляду на такий підхід підстав для застосування пункту 7 Порядку № 505 у період карантину та протягом одного місяця після його скасування немає за умови чинності абзацу 6 пункту 7 Порядку № 505 в редакції постанови № 491 та відповідно зменшення та припинення допомоги ОСОБА_1 .

Наявність заяви позивача про призначення допомоги від 08.10.2020 року на висновки суду не впливає.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем залишено поза увагою абзац двадцять четвертий пункту 5 Порядку № 505, оскільки відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року №611 до постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - COVID-19), на території України продовжено до 31 серпня 2021 року дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 17.02.2021 року прийнято рішення про призначення позивачеві допомоги переміщеним особам на проживання. Отже саме це рішення суд визнає протиправним.

Вимоги про визнання протиправним рішення відповідача від 13.10.2020 року № 148 задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено наявності рішення відповідача від цієї дати, яким би зменшувався розмір допомоги.

Крім того, суд вважає протиправними дії відповідача про виявлення надміру виплачених коштів соціальної допомоги, що підтверджено повідомленням відповідача від 30.03.2021 року про відшкодування надміру виплачених коштів.

З огляду на те, що закон не передбачає захисту судом прав на майбутнє, то похідна вимога підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.10.2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та призначити, нарахувати та виплатити її в повному розмірі.

Вимоги в частині зобов`язання з подальшим продовженням строку виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи задоволенню не підлягають, в цій частині суд відмовляє у позові.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 17.02.2021 року про призначення ОСОБА_1 допомоги переміщеним особам на проживання.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2020 року щодо призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та призначити, нарахувати та виплатити її в повному розмірі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок асигнувань Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605,33 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш