Справа № 520/3695/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 520/3695/21

провадження № К/9901/27142/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Радишевської О. Р., Шевцової Н. В.,

перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М. В., у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. про відкриття виконавчого провадження ВП № 64680089 від 02 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач указував на протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та, посилаючись на положення частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», зазначав про те, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Позивач посилався на відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи, місце реєстрації та місце роботи якої, є місто Ізюм.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, позовні вимоги задоволено.

При цьому, суди попередніх інстанцій виснували, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М. В. має право на ведення незалежної професійної діяльності виключно у виконавчому окрузі м. Києва. Разом з цим, судами встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачем, у свою чергу, не наведено підтвердження даних щодо адреси фактичного місця проживання боржника: АДРЕСА_2 .

Отож, суди дійшли висновку про те, що саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання виконавчого напису.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, відповідач подала касаційну скаргу, у якій як підставу касаційного оскарження зазначила пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та вирішення питання про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Своєю чергою, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення приватного виконавця, а судові рішення у цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження ухвалених судами попередніх інстанцій у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.

Слід зазначити, що 15 липня 2021 року Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову в справі № 380/9335/20, у якій, з-поміж іншого, Суд указав, що саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду під час перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі № 380/9335/20 констатував правильність відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі №380/7750/20, та не убачав підстав для відступлення від вказаної правової позиції.

При цьому, Суд не приймає до уваги посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі, оскільки відповідно до змісту указаної правової норми така підстава касаційного оскарження може бути самостійною виключно у випадку оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій та третій статті 328 КАС України (ухвал судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до переліку).

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 520/3695/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. Р. Радишевська

Н. В. Шевцова