Справа № 600/3692/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 серпня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/3692/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Анісімов О.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Клішковецької сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Клішковецької сільської ради (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 4-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 18.02.2021 року за № 139/04/2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам»;

- визнати протиправним та скасувати рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 1.9392 та з кадастровим номером :03:001:0049, для ведення особистого селянського господарства;

- визнати протиправним та скасувати рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1.5 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0049;

- зобов`язати Клішковецьку сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 квітня 2021 року та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1.5 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель запасу, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0049;

- стягнути з місцевого бюджету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області () через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральну шкоду у розмірі 50 000 грн;

- зобов`язати Сільського голову Клішковецької сільської ради подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в місячний строк після набрання рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цих Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, варто зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Тобто, з аналізу вказаної норми видно, що підставою для повернення позову є факт порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України під адміністративною справою розуміють переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а під публічно-правовий спором розуміють спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно пункту 1 частини 1статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У свою чергу, за правилами частини 1 статі 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суддя звертає увагу, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Суддя звертає увагу на те, що згідно з частинами першою, четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є рішення Клішковецької сільської ради Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 та від 18.02.2021 року за № 139/04/2021, яким позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

З огляду на зазначене, у цій справі позивач оскаржує рішення сільської ради щодо наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою третій особі, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин в цій частині.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно із частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відтак, суд зазначає, що з огляду на пункт 19 частини 1 статті 4 КАС України, оскаржуване у цій справі рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 1.9392 та з кадастровим номером :03:001:0049 є актом індивідуальної дії, який стосується прав або інтересів визначених в акті осіб, а саме ОСОБА_2 та Клішковецької сільської ради.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини 1 статті 4 КАС України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої його прийнято або щодо прав, свобод та інтересів якої це рішення (індивідуальний акт) стосується.

Оскільки позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли з прийняттям оскаржуваного рішення, яке є правовим актом ненормативного характеру (стосується рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою ), то таке рішення відповідно не породжує для позивача й права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Окрім цього, суддя зазначає, що по своїй правовій природі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про подальшу передачу такої земельної ділянки у власність або користування (правова позиція Верховного Суду, яка викладена у постановах від 27.02.2018 року у справі №545/808/17, від 05.03.2019 року у справі №360/2334/17, від 08.09.2020 року у справі № 812/1450/17), а тому суб`єкту звернення в подальшому може бути відмовлено в отриманні земельної ділянки.

При цьому варто зазначити, що процедура отримання земельної ділянки відповідно до положень ЗК України є багатоетапною (отримання дозволу, погодження проекту, державна реєстрація (формування) земельної ділянки тощо) і на кожному етапі суб`єкт владних повноважень може відмовити у прийнятті позитивного рішення для суб`єкта звернення.

Однак, враховуючи матеріали позову, та доводи представника позивача, суддя вважає, що спір між позивачем та відповідачем виник у зв`язку із необхідністю захисту права власності, тобто права цивільного, оскільки оскаржуване рішення від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 прямо стосується вирішення питання про набуття права власності. При цьому, надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 відповідачем на виконання владних (управлінських функцій), у даному випадку, не наділяє цей спір ознаками публічно-правового. Визначальним у цьому спорі є саме захист приватноправового інтересу в частині набуття права власності.

Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 сформував висновок щодо застосування норм права з питань юрисдикції спорів щодо оскарження рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що якщо особа стверджує про порушення своїх прав наслідками, спричиненими рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень, їх скасування, визнання дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування неправомірними, є способами захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 1.9392 та з кадастровим номером :03:001:0049, для ведення особистого селянського господарства належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

В свою чергу, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення 4-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 18.02.2021 року за № 139/04/2021 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» та рішення 6-ї сесії VIII скликання Клішковецької сільської ради від 05.05.2021 року за № 190/06/2021 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадянам» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1.5 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0049 відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що позивачем у даній позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які підсудні різним судам.

Частиною 5 статті 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги позивача підсудні різним судам, то суддя приходить до висновку, що наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу у відповідності до вимог пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.

Керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Клішковецької сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів повернути позивачу.

2. Роз`яснити, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов