Справа № 826/19854/16
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.10.2016 № 903080000/2016/000136/1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 24.10.2016 № 903080000/2016/000136/1 є необґрунтованим і таким, що прийняте в порушення норм Митного кодексу України. Також позивач посилається на те, що ним при митному оформленні були надані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, подані документи не містять розбіжностей, а також у них наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що під час оформлення митної декларації типу ІМ40ДТ №903080000/2016/002034 у документах наданих для підтвердження митної вартості товару виявлено розбіжності у зв`язку з чим було витребувано у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, водночас позивачем не було надано достатніх документів для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару, у зв`язку з чим митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі рахунку - фактури від 18.07.2016 № 531.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 рок адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що в розумінні норм Митного кодексу України, наявна розбіжність між сумою яка підлягала сплаті за товар та сумою яка фактично сплачена. Вказав, що інвойс не може бути виписано раніше ніж контракт.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна», як покупцем, і компанією UAB «NAFTALITA» (Литва), як продавцем, був укладений контракт №02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а останній прийняти в травні - грудні 2016 року нафтопродукти. Орієнтовна вартість товару за контрактом становить 500000 доларів США. Умови поставки визначаються відповідно до редакції Інкотермс 2010 року. Зокрема, товар постачається у залізничних цистернах. Датою відвантаження вважається дата штампу на залізничній накладній на станції відправлення, а датою поставки - дата акта приймання-передачі товару. Кількість відвантажених нафтопродуктів фіксується у залізничних накладних. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом переказу грошових коштів у строки та на рахунок, що вказані в комерційному інвойсі продавця. Валюта платежу - долари США. Найменування та кількість товару в конкретній партії, опціон, умови та строки поставки, ціна, форма оплати та вартість кожної узгодженої до поставки партії товару, а також власник товару визначаються відповідними додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 до контракту № 02/06/16-NL/TAT (з урахуванням змін внесених угодою про зміни № 1 від 29.07.2016), сторонами узгоджено, що предметом поставки є бензин неетильований АІ-92-К5-Євро в кількості 700 тон. Поставка товару здійснюється на умовах DAP Терехівка, країна призначення: Україна, дата поставки - по 31.07.2016. Ціна товару, що постачається за цією додатковою угодою, розуміється як ціна на умовах DAP Терехівка, та встановлюється у доларах США.

Згідно з пунктів 2.3, 3.1 зазначеної додаткової угоди попередня ціна товару становить 500,47 доларів США за 1 метричну тону, відповідно попередня вартість товару складає 350 329 доларів США. Одночасно в пункті 2.2 цієї додаткової угоди сторони домовились про визначення остаточної ціни товару за формулою Цо = (Ро + 1), де: Ро - середнє арифметичне із середніх котирувань, що друкуються агентством «Argus Media» у публікаціях «Argus European Product» середня за позицією «Eurobob oxy» під заголовком «Bargest Northwest Europe» за всіма котирувальними днями за період з 01.07.2016 по 31.07.2016 (включно). Оплата у розмірі 100% від попередньо вартості товару, що постачається за додатковою угодою, має бути здійснена покупцем до 15.08.2016.

В подальшому до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 сторони підписали доповнення № 1 від 02.08.2016, згідно якого визначили кінцеву ціну товару на умовах DAP Терехівка за формулою Цо = (Ро + 1), а саме в розмірі 442,11 доларів США.

Відповідно до залізничної накладної №01338945 від 22.07.2016 від постачальника (республіканське дочірнє унітарне підприємство «Белорусьнефть-Транс») на адресу отримувача (ТОВ «Татнєфть-АЗС-Україна») 22.07.2016 прибув товар - бензин неетильований АІ-92-К5-Євро, країна походження: Республіка Білорусь, у кількості 378019кг.

12.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» подано митну декларацію типу ІМ40ДТ № 903080000/2016/002034 в якій заявлено митну вартість товару на рівні 442,11 дол. США за тонну на умовах поставки DAP-Тереховка.

Одночасно з поданням зазначеної митної декларації митному органу були подані товаросупровідні та інші документи, перелік яких вказаний в графі 44 митних декларацій, зокрема: контракт № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016, додаткову угоду № 2 від 30.06.2016 до контракту, додаток № 1 від 02.08.2016 до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту, угоду про зміну № 1 від 29.07.2016 до Додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту, попередній інвойс № NFT-P22 від 19.07.2016, фінальний інвойс № NFT-65 від 02.08.2016, лист по ціноутворенню (розрахунок ціни) на Енергетичну митницю ДФС №21/07-978 від 2.08.2016, CREDIT NOTE # CE-GSLN-0578-CN від 01.08.2016, рахунок - фактуру № 531 від 18.07.2016, накладну № 01338945 від 18.07.2016.

Під час проведення контролю за правильністю визначення митної вартості товару за митною декларацією № 903080000/2016/002034 від 12.10.2016 митний орган дійшов висновку про наявність розбіжностей в документах наданих декларантом для підтвердження митної вартості товару, з огляду на що відповідно до пункту 3 статті 53 Митного кодексу України шляхом направлення електронного повідомлення було запропоновано товариству надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

На виконання запиту митного органу Товариством з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» надано наступні документи: Контракт №СЕ-N/070716 від 07.07.2016 укладений між CORAL ENERGY PTE LTD і UAB «NAFTALITA», додаткову угоду №1 від 07.07.2016 до Контракту №СЕ-N/070716 від 07.07.2016, лист звернення №21/07-1005/1 від 09.08.2016 до Компанії UAB «NAFTALITA» про надання документів для остаточного оформлення вантажу, лист звернення №NFT-3-1208 від 12.08.2016 до Компанії CORAL ENERGY PTE LTD про надання документів для остаточного оформлення вантажу, лист відповідь №08/139 від 06.09.2016 від Компанії «CORAL ENERGY PTE LTD», лист відповідь №NFT-1-0609 від 06.09.2016 від Компанії UAB «NAFTALITA», PROVISION INVPICE # CE-GSLN-0578-PR від 29.06.2016, платіжне доручення в іноземній валюті № 62 від 28.07.2016,платіжне доручення на сплату 300000,00 доларів США від 12.07.2016, платіжне доручення на сплату 450000,00 доларів США від 13.07.2016.

24.10.2016 Енергетичною митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № 903080000/2016/000136/1, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Татнєфть-АЗС-Україна» у визнанні митної вартості товарів за першим (основним) методом та відкоригував задекларовану товариством митну вартість товару за ціною 452,07 Євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 496,46 дол. США за тону).

В графі 33 вказаного рішення зазначено наступне: «Заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки згідно даних, що містяться в рахунку від 18.07.2016 № 531 ціна товару складає 452,07 Євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 496,46 дол. США за тону.), ціна товару є вищою ніж задекларований рівень митної вартості товару. Разом з тим декларантом визначено митну вартість без врахування вказаних документів, відповідно до п.1 ч. 6 ст. 54 декларантом невірно проведений розрахунок митної вартості. Відповідно до ч. 2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору не може бути застосований, оскільки відомості не підтверджено документально та відсутні складові кінцевої ціни товару. Митна вартість товару визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі рахунку від 18.07.2016 № 531 ціна товару складає 452,07 Євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 496,46 дол. США за тону.). У відповідності до вимог частини 5 ст. 55, частини 4 ст. 57 МКУ проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленому декларанту. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МКУ, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)».

Енергетичною митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.10.2016 №903080000/2016/00086.

Товар був випущений у вільний обіг з наданням фінансових гарантій за митною декларацією (типу ІМ-40 ДТ) № 903080000/2016/002034 в порядку частини сьомої статті 55 Митного кодексу України.

Позивач вважаючи вищевказане рішення про коригування митної вартості товару прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до відповідача повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

З аналізу рішення від 24.10.2016 про коригування митної вартості № 903080000/2016/000136/1 вбачається, що відповідачем в ньому не зазначено конкретні обставини, що викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на основі поданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей та не зазначив документи, надання яких може усунути розбіжності.

Відповідачем при визначенні митної вартості товару було застосовано другорядний метод, оскільки основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не міг бути застосований у зв`язку з сумнівам митного органу щодо достовірності відомостей про митну вартість з огляду на те, що надані позивачем під час митного оформлення документи мали розбіжності та неузгодженості, які полягають в тому, що згідно даних, що містяться в рахунку № 531 від 18.07.2016 ціна товару складає 452,07 Євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 496,46 дол. США за тону).

Разом із тим, відповідно до наявних в матеріалах справи копій контракту № 02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016, додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту, додатку № 1 від 02.08.2016 до додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту, угоди про зміну № 1 від 29.07.2016 до Додаткової угоди № 2 від 30.06.2016 до контракту, попереднього інвойсу № NFT-P22 від 19.07.2016, фінального інвойсу №NFT-65 від 02.08.2016, листа по ціноутворенню (розрахунок ціни) на Енергетичну митницю ДФС №21/07-978 від 2.08.2016, CREDIT NOTE # CE-GSLN-0578-CN від 01.08.2016, накладної №01338945 від 18.07.2016, які були подані позивачем відповідачу разом з митною декларацією після поставки товару, сторони використали погоджену формулу для визначення остаточної ціни та зробили коригування вартості товару, що зафіксовано доповненням № 1 від 02.08.2016 до додаткової угоди №2 від 30.06.2016 до контракту №02/06/16-NL/TAT від 02.06.2016, остаточно визначивши ціну на рівні 442,11 доларів США за тону.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження факту того, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи не підтверджували всі числові значення складових митної вартості товару в оскаржуваному рішенні не наведено та відповідачем надано не було

Тобто позивач надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом.

За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято митну вартість товару визначену за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі рахунку від 18.07.2016 №531.

Разом із тим, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім посилання на рахунок від 18.07.2016 №531, відповідно до якого ціна товару складає 452,07 Євро за тону (що в перерахунку за курсом на дату оформлення тимчасової митної декларації відповідає 496,46 дол. США за тону), який був взятий за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер рахунку, на підставі якого здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Обставини на які посилається відповідач і які були підставою для винесення оскаржуваного рішення спростовуються матеріалами справи, всі документи, що були надані уповноваженою особою декларанта, підтверджують числові значення складових митної вартості та відомості щодо ціни, які не містять неточностей та розбіжностей, при цьому в апеляційній скарзі не обґрунтовано в чому полягає неправильність та неповнота дослідження доказів.

Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадку незгоди із задекларованою митною вартістю, зокрема процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Апелянтом зазначено про наявність розбіжності між сумою яка підлягала сплаті за товар (167125,98 доларів США) та сумою яка фактично сплачена (169000,00 доларів США).

Разом із тим, на переконання колегії суддів, дана різниця між сумами не є розбіжністю показників визначення митної вартості товару, а є переплатою, яка була врахована при подальших розрахунках між сторонами, що підтверджується наданими до матеріалів справи документами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення про коригування митної вартості від 24.10.2016 №903080000/2016/000136/1 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06.08.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна