Справа № 160/9839/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2021 року Справа № 160/9839/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
17.06.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , у якій просить:
- визнати за ОСОБА_1 право на призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІУ з 23.09.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV, наступний період його роботи: з 30.12.2005 року по 23.09.2020 року включно у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій респіраторником 1-го взводу на контрактній основі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV та призначити ОСОБА_1 пенсію за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV з 23.09.2020 року.
Також, позивачем заявлено клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем відмовлено у призначенні пенсії позивачу через незарахування при розгляді питання щодо призначення пенсії періодів роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пільгової пенсії. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV - протиправними;
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV ОСОБА_1 , про яке повідомлено у листі від 19.10.2020 року за № 198607;
- визнати за ОСОБА_1 право на призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , від 23.09.2020 року про призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV та призначити ОСОБА_1 , пенсію за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV з 23.09.2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №160/14753/20, яке набрало законної сили 11.02.2021, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-ІV. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оформлене листом від 19.10.2020 року за №198607.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні та врахованих періодів роботи цим судовим рішенням.

Однак, відповідач повторно відмовив позивачу в призначені пенсії, про що він довідався із листа №0400-010216-8/77316 від 08.06.2021 та рішення №53 від 05.05.2021.

За вказаних обставин позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/9839/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.

14.07.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказує, що позивачем документально не підтверджено пільговий характер роботи, оскільки в його трудовій книжці відсутні відомості про те, що позивач безпосередньо був зайнятий повний робочий день на роботах. Архівну довідку №М-1732 від 31.08.2020, яку позивач надав на підтвердження спірного періоду роботи з 30.12.2005 по 31.08.2020 в Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій респіраторником 1-го взводу на контрактній основі, відповідач вважає неналежним доказом оскільки вона охоплює період роботи лише з 05.02.2001 по 29.12.2005.

Також, відповідач заперечує проти задоволення клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, в обґрунтування чого посилається на те, що позивачем не доведено та не надано доказів, які б свідчили, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення.

Крім того, відповідач просить суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача - Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій та здійснювати розгляд справи за участю сторін.

02.08.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, у якій вказує, що доводи відповідача, вказані у відзиві, не спростовують викладеного у позові. Зазначає, що у його трудовій книжці наявні всі відомості, які підтверджують факт роботи протягом 25 років 8 місяців 14 днів у підрозділах гірничорятувальних частин за посадами та професіями, що відносяться до посад та професій, які передбачені ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV та розділом III Постанови КМУ від 31.03.1994 року за №202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років». Щодо клопотання про залучення співвідповідача вказує, що немає підстав для залучення Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій в якості співвідповідача, так як видання ним уточнюючої довідки не потребується і його дії фактично не впливають на визначення права позивача на призначення пенсії.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року у задоволенні клопотань відповідача про залучення співвідповідача у справі №160/9839/21 та про розгляд справи з викликом сторін у справі №160/9839/21 відмовлено.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

23.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав документи для призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19.10.2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, оформлену листом №198607, якою відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі віком у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. У відповіді на звернення позивача про призначення пенсії зазначено, що згідно з наданими документами загальний стаж роботи на дату звернення становить 21 рік 9 місяців 29 днів. Копія трудової книжки серії НОМЕР_2 не дійсна, оскільки відсутня дата заповнення та печатка підприємства на титульній сторінці.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо незарахування всіх періодів роботи, та відмовою у призначення пенсії, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №160/14753/20, яке набрало законної сили 11.02.2021, встановлені наступні обставини.

Згідно з відомостями, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 позивач працював:

- з 07.12.1994 року по 02.02.2004 року включно у Криворізькому воєнізованому гірничорятувальному загоні: з 07.12.1994 року по 05.02.2001 року респіраторником 1-го взводу (записи № 3-4 на сторінках 2-3 трудової книжки); з 05.02.2001 року по 01.10.2002 року командиром відділення 1-го взводу (записи №4-5 на сторінках 2-3 трудової книжки); з 01.10.2002 року по 02.02.2004 року респіраторником 1-го взводу (записи № 5-6 на сторінках 2-5 трудової книжки).

- у період з 03.02.2004 року по 29.12.2005 року включно у Південному регіональному спеціальному (воєнізованому) аварійно-рятувальному загоні респіраторником 1-го взводу КСВГРЗ (записи № 7-8 на сторінках 4-7 трудової книжки);

- у період з 30.12.2005 року і станом на теперішній час включно працює у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій респіраторником 1-го взводу на контрактній основі (записи № 9-14 на сторінках 6-9 трудової книжки).

Період роботи позивача з 07.12.1994 року і станом на 23.09.2020 року у підрозділах гірничорятувальних частин за вказаними посадами та професіями відноситься до посад та професій, які передбачені ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-ІV та розділом III Постанови КМУ від 31.03.1994 року за № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років».

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Відсутність печатки на титульній сторінці трудової книжки та відсутність дати заповнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Відтак, у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №160/14753/20, яке набрало законної сили 11.02.2021, зроблено висновок, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи.

Вказаним рішенням визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за №1058-ІV.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , оформлене листом від 19.10.2020 року за №198607.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні та врахованих періодів роботи цим судовим рішенням.

Листом №0400-010216-8/77316 від 08.06.2021 позивача повідомлено, що відповідачем прийнято рішення № 53 від 06.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

В обґрунтування рішення відповідачем зазначено, що необхідний пільговий стаж роботи працівником, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників становить 25 років. Пільговий стаж особи становить - 11 років та 24 дні. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 30.12.2005 до 31.08.2020, оскільки не підтверджено роботу в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці протягом повного робочого дня, відсутні данні про наявність або відсутність відпусток без зберігання заробітної плати та ін. Для зарахування періоду роботи з 30.12.2005 до 31.08.2020 до пільгового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий стаж згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до ч . 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Як встановлено судом, у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №160/14753/20, яке набрало законної сили 11.02.2021, зроблено висновок, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи.

Вказаним рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні та врахованих періодів роботи цим судовим рішенням.

Однак, відповідач у рішенні № 53 від 06.05.2021 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 посилається на незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 30.12.2005 до 31.08.2020.

За змістом частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача спірний період роботи, встановлений у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №160/14753/20.

Відтак, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV період його роботи респіраторником 1-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 30.12.2005 року по 23.09.2020 року включно.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при винесенні рішення № 53 від 06.05.2021 року.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За таких обставин позовна вимога щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.05.2021 року за № 53 про відмову в призначенні пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути повторно заяву позивача від 23.09.2020 року та призначити позивачеві пенсію, суд зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (CASEOFCHUYKINAv. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golderv. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, SeriesA №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplexv. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kuticv. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд звертає увагу на те, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж тих, яким судом надано правову оцінку у ході розгляду цієї справи, відповідачем не наведено, а тому суд робить висновок, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії на пільгових умовах.

У рішенні № 53 від 06.05.2021 року відповідач вказує, що пільговий стаж позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 11 років 24 дні, при необхідному 25 років. Отже, такий стаж визнано позивачем, без врахованих судом періодів, що визнано протиправним.

Відтак, оскільки для прийняття рішення про призначення пенсії на пільгових умовах виконано всі умови, визначені законом, за наявності відповідного пільгового стажу у позивача (з урахуванням врахованих судом періодів), на переконання суду, зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію з дати звернення - з 23.09.2020 року є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

З огляду на вказане, позовні вимоги у цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права на призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин суд може здійснювати захист лише порушеного права та у спосіб, що є ефективним.

Позовна вимога про визнання за позивачем права на призначення пенсії не є ефективним способом захисту з огляду на те, що задоволення такої вимоги не призведе до відновлення порушеного права позивача. Відтак, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що також просить позивач, є правом суду, а не обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (стаття 129-1 Конституції України, частина 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, норма, закріплена у частині 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про наявність або відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Позивачем не доведено необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі, відтак, таке клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №17380 від 13.06.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 681 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262, Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.05.2021 року за № 53 про відмову в призначенні пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV період його роботи респіраторником 1-го взводу на контрактній основі у Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувальному) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій з 30.12.2005 року по 23.09.2020 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV відповідно до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV та призначити ОСОБА_1 пенсію за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року за № 1058-IV з дати звернення - 23.09.2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський