Справа № 160/7365/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року Справа № 160/7365/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляюсь самостійних вимог щодо предмета спору: головне управління ДФС у Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі про стягнення коштів, -
07.05.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляюсь самостійних вимог щодо предмета спору: головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - третя особа-1), Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі (далі - третя особа-2), в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що в 2019 році на виконанні у Покровському відділі ДВС у м. Кривому Розі перебувало виконавче провадження №60674302 з примусового виконання вимоги №Ф-6357-57-У від 13.08.2019 року, під час якого з позивача стягнуто грошову суму в розмірі 4 230,64 грн., що складається з боргу на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області в сумі 3 470,36 грн., виконавчий збір у сумі 491,25 грн., витрати виконавчого провадження у сумі 269,00 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року у справі №160/4026/20 вимогу №Ф-6357-57-У від 13.08.2019 року скасовано, а тому стягнуті з позивача кошти в рамках виконавчого провадження №60674302 підлягають поверненню позивачу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У поясненнях головне управління ДПС у Дніпропетровській області просило здійснити заміну третьої особи-1 з головного управління ДФС у Дніпропетровській області на головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
12.07.2021 року позивачем подані до суду заперечення на пояснення, в яких заперечувала проти заміни третьої особи-1.
15.07.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що державним виконавцем було правомірно та в межах закону про виконавче провадження стягнуто суму виконавчого збору, оскільки процедура оскарження рішення відбулась 07.04.2020 року вже після відкриття провадження у справі про скасування податкової вимоги. Позивачу потрібно було звернутись до компетентного органу для подання до Казначейства за формою згідно додатку Порядку №787 від 03.09.2013 року. Головним управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області не було прийнято протиправних рішень, дій чи бездіяльності, які могли бути порушеними та не виконаними по відношенню до позивача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 з 11.11.2005 року по 17.03.2020 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було направлено вимогу №Ф-6357-57У від 13.08.2019 року до виконання на адресу Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карчевського В.В. від 20.11.2019 року відкрито виконавче провадження №60674302 з виконання вимоги №Ф-6357-57У від 13.08.2019 року.
У п. 3 постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2378,50 грн.
Постановою державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карчевського В.В. від 23.03.2020 року у виконавчому провадженні №60674302 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Не погоджуючись з вказаною вимогою №Ф-6357-57У від 13.08.2019 року, позивач 07.04.2020 року звернулась до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-6357-57 від 13.08.2019 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року у справі №160/4026/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-6357-57 від 13.08.2019 року - задоволено повністю:

- визнано протиправною і скасовано вимогу головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-6357-57 від 13.08.2019 року про сплату недоїмки з єдиного внеску в сумі 23785,08 грн.;

- стягнуто з бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 року набрало законної сили 03.11.2020 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

20.08.2020 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) Карчевським В.В. прийнято постанову у виконавчому провадженні №60674302 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з поданням боржником рішення суду про скасування виконавчого документа.

Позивач зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження №60674302, з неї було стягнуто грошову суму в розмірі 4 230,64 грн., що складається з боргу на користь ГУ ДПС у Дніпропетровській області в сумі 3 470,36 грн., виконавчий збір у сумі 491,25 грн., витрати виконавчого провадження у сумі 269,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення вказаних сум з Державного бюджету України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Статтею 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувана; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) визначено, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Так, постановою про відкриття провадження головним державним виконавцем 20.11.2019 року було відкрито виконавче провадження №360674302 на підставі вимоги №Ф-6357-57-У від 13.08.2019 року про стягнення коштів у розмірі 23785,08 гривень.

07.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з проханням скасувати вимогу №Ф-6357-57 від 13.08.2019 року.

20.03.2020 року постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, було здійснено відрахування з доходів боржника 20% до виплати від загальної суми боргу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що обов`язок зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження законодавством покладено на боржника і в разі невиконання суб`єктом владних повноважень - боржником його зобов`язань у виконавчому провадженні в добровільному порядку зазначені платежі підлягають списанню з його рахунку.

Судом встановлено, що стягнення визначених у цій справі сум відбулось до початку процедури оскарження податкової вимоги.

Повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів здійснюється на підставі порядку затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року (далі - Порядок).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 787, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, відповідно до пункту 3 Порядку № 787 /у редакції на час виникнення спірних правовідносин/, здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані заяві платника.

Вказаний абзац пункту 3 Порядку № 787 зазнав змін і наказом Міністерства фінансів № 507 від 17.08.2020 викладений у новій редакції, яка визначає, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті, перерахування компенсації здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 у чинній редакції, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Отже, Порядком № 787 встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а такими органами у спірних правовідносинах є: головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, то саме на третіх осіб покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16.

Відповідно до Порядку № 787 обов`язковою умовою для повернення надміру зарахованих до бюджету коштів є підготовка органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, відповідного подання.

Судом не встановлено, що позивач зверталась до третіх осіб із заявами та пакетом документів у відповідності до наведених норм Порядку №787 для складання та подання до органів казначейської служби висновку про повернення платежів.

Відтак, судом встановлено недотримання процедури повернення відрахованих у виконавчому провадженні №360674302 платежів, отже позовні вимоги заявлені передчасно.

З огляду на викладене, позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту.

При цьому, неправильно обраний спосіб захисту порушеного права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017 року в справі № 6-951цс16, з якої вбачається, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Вказана позиція суду, також, підтверджується листом Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) від 23.02.2021 року №17355, направленого позивачу, про те, що їй було повернуто кошти у сумі 541,95 грн. на її розрахунковий рахунок.

Суд у справі про стягнення сум коштів без дотримання процедури, встановленої Порядком №787, позбавлений можливості перевірити наявність та повноту повернення відрахованих у виконавчому провадженні №360674302 платежів, оскільки відповідні повноваження покладені на органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, якими у цій справі є треті особи.

Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000 м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1, ), треті особи, які не заявляюсь самостійних вимог щодо предмета спору: головне управління ДФС у Дніпропетровській області (49005 м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ), Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (місто Дніпро) Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі (вул. Ватутіна, буд. 37в, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50096) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук