Справа № 200/5265/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 р. Справа№200/5265/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області,

третя особа: Волноваська міська військово-цивільна адміністрація

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа: Волноваська міська військово-цивільна адміністрація, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2021 №524-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецької області прийняти рішення та видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району, Донецької області та про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1023 площею 2,0000 га.

05 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання належним чином засвідчених копій документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову в однаковій кількості примірників відповідно до учасників справи.

24 травня 2021 року ухвалою суду клопотання позивача про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви задоволено та продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали шляхом надання належним чином засвідчених копій документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову в однаковій кількості примірників відповідно до учасників справи.

04 червня 2021 року до суду від позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та належним чином засвідчені копії документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову.

Ухвалою від 07 червня 2021 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін,судове засідання призначено на 05 липня 2021 року.

30 червня 2020 року до суду від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

05 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 20 липня 2021 року.

20 липня 2021 року розгляд справи відкладено на 03 серпня 2021 року.

03 серпня 2021 року сторони повідомлені належним чином до судового засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на адміністративний позов суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса реєстрації: Україна, 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, бульв. Машинобудівників, будинок 16, організаційно-правова форма - орган державної влади.

Згідно п.п. 1, 3, 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову зазначає, що на підставі розпорядження Волноваської райдержадміністрації №115 від 11.03.2010 «Про припинення права користування та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Новоандріївської сільської ради», вона замовила розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі на території Новоандріївської сільської ради сертифікованому інженеру - землевпоряднику ОСОБА_2 .

Після розроблення проекту, погодження його в порядку передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України та отримання позитивного висновку експерта державної експертизи Мондича Юрія Юрійовича від 14.12.2020 №20769/82-20 та реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1023 (витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 22.12.2020), позивач звернулась з клопотанням від 04.01.2021 про його затвердження та передачу у власність земельної ділянки згідно до ст. 118 ЗКУ до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

За результатами розгляду клопотання позивач отримала наказ Головного управління Держгеокадастру від 15.02.2021 №524-СГ про відмову у затвердженні проекту землеустрою за підписом голови комісії з ліквідації - начальника Тетяни Підгорної.

Згідно оскаржуваного наказу ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :04:000:1023, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та наданні цієї земельної ділянки у власність з таких підстав:

- кадастровий план відповідно до ст. 34 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» складається у паперовій та електронній формі. Разом з тим, відповідно до ст. 11 Закону України «Про Державний земельний кадастр», а саме: відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів в натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Тобто, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та кадастровий план привести у відповідність (в частині коду КВЦПЗ);

- відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України в поданому на розгляд проекті землеустрою відсутнє погодження меж земельної ділянки з усіма суміжними власниками та землекористувачами; проект землеустрою привести у відповідність до п. 3.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками;

- відповідно до частини другої статті 15 Закону У країни «Про Державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищезазначене, під час здійснення державної реєстрації земельної ділянки, право власності або користування на яку не зареєстроване до 01.01.2013 року, відомості про форму власності на таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру не вносяться;

- відсутній агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки, запроектованої до відведення, який є обов`язковим при передачі земельних ділянок у власність, користування (згідно п. 3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорту поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 жовтня 2011 року № 536);

- до розробленого проекту землеустрою необхідно долучити погодження органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини, що передбачено п. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Позивач зазначає, що поданий нею відповідачу для затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, державної власності на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області був розроблений належним суб`єктом господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_2 .

Позивач також вказує на те, що частиною 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Позивач посилається на те, що зазначеною статтею передбачено, крім іншого (частини 5-6), що органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Позивач зазначає, що до позову додано проект землеустрою до складу якого входить висновок експерта державної експертизи Мондич Ю.Ю. від 14.12.2020 №20769/82-20 про погодження наданого проекту землеустрою, при цьому у п. 9 цього висновку зазначено, що зауваження відсутні; пропозиції відсутні. У пункті 10 зазначено «Підсумкова оцінка документації із землеустрою: Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянці України ОСОБА_1 - погоджується».

Тож, позивач вважає, що чинним законодавством на стадії розгляду відповідним органом владних повноважень клопотань фізичних осіб про затвердження погодженого належним чином проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (для передання у власність) - не передбачено повноважень цього органу щодо відмови у затвердженні такого проекту землеустрою, тому відповідач надаючи власні вказівки щодо встановлених самим відповідачем недоліків у проекті порушує межі своїх службових повноважень, зміст самих зауважень також не відповідає вимогам Законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, свої доводи виклав у відзиві на позовну заяву, згідно яких Головне управління здійснювало передачу земельних ділянок державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, однак, 27.05.2021 набув чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», згідно з яким землі державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) передані до комунальної власності сільських, селищних, міських рад.

Так, до розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту: «З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала-радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах

на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх: надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна,, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для Суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.

Таким чином, на думку відповідача з дня набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління га дерегуляції у сфері земельних відносин» до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, Головне управління (орган виконавчої влади, який здійснював розпорядження земельними ділянками державної власності) втратило право щодо розпорядження такими землями, отже, з 27.05.2021 у Головного управління відсутні владні повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

З-поміж іншого відповідач вказує на підстави відмови викладені в оскаржуваному наказі.

Третя особа: Волноваська міська військово-цивільна адміністрація, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса реєстрації: Україна, 85700, Донецька обл., Волноваський р-н, місто Волноваха, вул. Центральна, будинок 88, організаційно-правова форма - орган державної влади.

Волноваська міська військово-цивільна адміністрація надала письмові пояснення в яких зазначила, що спірна земельна ділянка є сформованою, але відповідно до статті 117 земельного кодексу України, не передана у комунальну власність територіальної громади.

Міська ВЦА зареєстрована як юридична особа 15.03.2021 року і з цього часу здійснює повноваження Волноваської міської ради, які передбачені чинним законодавством з урахуванням вимог Закону України «Про військово-цивільні адміністрації».

Враховуючи, що на час виникнення спірних правовідносин, Міська ВЦА, ще не існувала як юридична особа, а Новоандріївська сільська рада, правонаступником якої є третя особа, ще не набула права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, Волноваська міська військово-цивільна адміністрація вважає передчасною свою участь у справі у якості третьої особи на боці відповідача.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини, викладені в адміністративному позові, визнаються відповідачем, та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

З підстав викладеного суд зазначає наступне.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з приписами ч. 4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як визначено пунктом «а» частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» від 15 травня 2003 року № 742-IV особисте селянське господарство є господарською діяльністю, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов`язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Згідно з частинами 1-4 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Приписами частини 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Приписами абзаців 1-3 частини 7 цієї статті ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно ч. 9 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 10 цієї статті встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру як передбачено Положенням, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.

Відповідно до статті 25 Закону №858-IV, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 30 цього Закону, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Поряд з цим, частиною 1 статті 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Частиною 3 цієї статті ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства.

Приписами ч. 6 статті 186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи

Комплексно проаналізувавши вищевикладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Такий висновок суду кореспондує правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 27.01.2021 у справі №560/1334/19, від 01.02.2021 у справі №560/1282/19, від 10.06.2021 у справі №240/4964/18.

Тобто, ніяких інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України норми статті 118 ЗК України не містять. Крім того, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

З матеріалів адміністративної справи, суд достеменно встановив, що у висновку експерта державних експертиз "Про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 14.12.2020 №20769/82-20 зазначено про відповідність поданого позивачем проекту землеустрою вимогам законодавства та вказано підсумкову оцінку цього проекту землеустрою: "погоджується".

Щодо втрати відповідачем з дня набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління га дерегуляції у сфері земельних відносин» права щодо розпорядження спірною земельною ділянкою суд зазначає наступне.

Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління га дерегуляції у сфері земельних відносин», який набрав чинності 27.05.2021 року розділ Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України доповнено п. 24, згідно якого земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 р. № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» постановлено: "З метою забезпечення виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" Кабінет Міністрів України постановлено Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити передачу у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, у разі, коли до 15 грудня 2020 р. документацію із землеустрою не подано на затвердження до територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до статті 117 Земельного кодексу України".

Підчас розгляду справи законодавець змінив правове регулювання спірних правовідносин, з 27.05.2021 року відповідач позбавлений повноважень здійснювати розпорядження спірною земельною ділянкою.

Згідно інформації, розміщеної на сайті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області: https://donetska.land.gov.ua/peredacha-zemel-hromadam/, відповідачем у власність Новоандріївської сільської ради землі державної власності станом на 03.08.2021 року не передавались.

Спірна земельна ділянка сформована, доказів, що вона передана в комунальну власність територіальної громади та реєстрацію права власності за територіальною громадою учасниками справи суду не надано.

Системний аналіз викладеного свідчить про те, що станом на час ухвалення судового рішення у відповідача відсутні повноваження щодо затвердження проекту землеустрою спірної земельної ділянки, вказані повноваження відповідно до приписів п. 24 розділ Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України з 27.05.2021 року перейшли до територіальної громади.

Станом на 03 серпня 2021 року Земельний Кодекс України визначає, що позивач, а також відповідач, зобов`язані повідомити відповідну сільську раду про отримання позивачем дозволу на розроблення проєкту землеустрою протягом місяця з 27.05.2021 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування наказу від 15.02.2021 №524-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , проте, зобов`язання відповідача затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність унеможливлено в силу приписів закону, якими відповідача позбавлено права розпорядження спірною ділянкою, оскільки забезпечення реалізації прав позивача з 27.05.2021 року покладено на органи місцевого самоврядування.

Тож, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.ч. 3, 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 26.04.2021 року.

Враховуючи викладене, витрати по сплаті судового збору стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа: Волноваська міська військово-цивільна адміністрація до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 16, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2021 №524-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 03 серпня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 09 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко