Справа № 140/16273/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/16273/20 пров. № А/857/5362/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Малого багатогалузевого підприємства "СЕРВІС-ЛАДА" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року ( суддя Ксензюк А.Я., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/16273/20 за адміністративним позовом Малого багатогалузевого підприємства "СЕРВІС-ЛАДА" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року Мале багатогалузеве підприємство "СЕРВІС-ЛАДА" звернулося в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби та просило визнати протиправним та скасувати рішення від 30 липня 2020 року №UA205050/2020/000072/2 про коригування митної вартості товару «Запасні частини до легкових автомобілів…», що декларувався згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205050/2020/033846 від 30 липня 2020 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду позивач- Мале багатогалузеве підприємство "СЕРВІС-ЛАДА" подало апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, покликаючись на порушення судом при його прийнятті норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у досліджуваних в даній судовій справі спірних правовідносинах на первинному етапі (перевірка первісно поданих декларантом документів) митний орган не навів жодних доводів (аргументованих чи неаргументованих) про неповноту або недостовірність відомостей щодо заявленої митної вартості. Зазначає, що суд першої інстанції не дав оцінку діям відповідача з урахуванням положень ч.З ст.53, ч.7 ст.54 МК України. Також зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення нормативних актів, що стосуються спірних правовідносин, в частині документального підтвердження витрат на транспортування товару до місця ввезення в Україну, внаслідок чого, висновки суду першої інстанції про те, що ненадання декларантом (позивачем) відомостей щодо понесених витрат на транспортування слід оцінювати як такі, що викликали у митного органу обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, не відповідають фактичним обставинам.

Також зазначає, що судом не враховано, що витребувана відповідачем калькуляція витрат на транспортування не передбачена нормативними актами, а посилання митниці у оскаржуваному рішенні на Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, здійснені посадовою особою митного органу з очевидним (умисним) викривленим формулюванням їх положень.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх не обґрунтованими та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив таку задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив просив таку відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Протокольною ухвалою суду від 24.05.2021 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2019 між МБП СЕРВІС-ЛАДА (покупець) та LTD SIGNEDA (Литва) (продавець) було укладено контракт № 20191219/1, за умовами якого продавець зобов`язується продати, а покупець купити автозапчастини та автоаксесуари, надалі Товар, відповідно до інвойсів, що є невід`ємною частиною цього Контракту; ціна товару зазначається в інвойсах, що є невід`ємною частиною цього Контракту; загальна сума цього Контракту визначається як загальна сума усіх інвойсів за цим Контрактом. Згідно інвойсу №SIG-0454820 від 28.07.2020 МБП СЕРВІС-ЛАДА придбало у компанії LTD SIGNEDA (Каунас, Литва) запасні частини та аксесуари до легкових автомобілів для подальшого імпорту в Україну в асортименті 431 найменування, загальною кількістю 1646 шт на загальну суму 58 679,88 євро.

В подальшому з метою митного оформлення ввезеного товару митним брокером 30.07.2020 подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205050/2020/033846, згідно якої задекларовано ввезення в Україну МБП СЕРВІС-ЛАДА в митному режимі імпорт товару Запасні частини до легкових автомобілів... по 79 товарних позиціях згідно УКТ ЗЕД загальною фактурною вартість 58 679,88 євро, що складає 1 905 312,25 грн згідно курсу НБУ на дату декларування. Митна вартість декларантом визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До складових митної вартості (окрім фактурної вартості) декларантом додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - пункт пропуску Доманово в сумі 15 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що для підтвердження митної вартості декларант до митної декларації додав такі документи: контракт №20191219/1 від 19.12.2019; рахунок-фактуру (інвойс) №SIG-0454820 від 28.07.2020; договір про надання транспортних послуг №270720 від 27.07.2020; товаро-транспортну накладну (CMR) б/н від 28.07.2020; заявку №1-2707/20 від 27.07.2020 на здійснення перевезення; довідку перевізника №168 від 30.07.2020 про розмір транспортних витрат до місця ввезення в Україну; експортну декларацію країни походження товару №20LTKC0100EK153114 від 28.07.2020.

Волинською митнецею, за результатами опрацювання поданих документів декларанту 30.07.2020 надіслано електронне повідомлення, в якому просили надати для підтвердження митної вартості додаткові документи, а саме: прайс-листи, банківські платіжні документи, експертні висновки щодо вартісних характеристик товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, декларант 30.07.2020 додатково подав митному органу комерційну пропозицію продавця від 27.07.2020; платіжні доручення про здійснення позивачем SWIFT-платежів в адресу Продавця за дев`ятьма попередніми поставками згідно контракту №20191219/1 від 19.12.2019; платіжне доручення №139 від 30.07.2020 про оплату послуг перевізнику, а також заяву № 30/07-01, в якій просив митний орган прийняти рішення щодо митної вартості, з врахуванням додатково наданих документів, без врахування 10-денного терміну, по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товару.

Разом з тим, Волинською митницею Держмитслужби 30.07.2020 прийнято рішення від №UA205050/2020/000072/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/01094, у зв`язку з тим, що витрати нa транспортування є однією з складових митної вартості (п. 10.5 ст.58 МК України), а відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення для розрахунку витрат на транспортування відповідно до умов поставки FCA необхідні дані про вартість навантаження, страхування, дані про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах. Дана інформація відсутня в поданих документах. У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості згідно ст. 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати прас-листи, банківські платіжні документи, експертні висновки щодо вартісних характеристик товарів. Висновки про вартісні тa якісні характеристики оцінюваного товару декларантом нe надано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, a саме методу 2а (ст. 59 МКУ) тa методу 2б (сп.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) тa методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу тa декларанта, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МКУ. Відповідно цінової інформації ЄАІС митна вартість становить: товар №23 (МД UA100030/2020/135762 від 22.06.2020 - 4,83 EUR/кг); товар №40 (МД UA205050/2020/25310 від 09.06.2020 - 6,15 EUR/кг).

Матеріалами справи підтверджено, що 30.07.2020 декларантом подано митну декларацію №UA205050/2020/033989, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Мале багатогалузеве підприємства "СЕРВІС-ЛАДА", не погодившись з рішенням Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 30.07.2020 №UA205050/2020/000072/2, звернулося з даним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною четвертою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За правилами статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені цим кодексом, а саме ч.3 ст.53 МК України надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Як вже зазначалось вище, за результатами опрацювання митницею поданих документів декларанту 30.07.2020 надіслано електронне повідомлення, в якому просили надати для підтвердження митної вартості додаткові документи, а саме: прайс-листи, банківські платіжні документи, експертні висновки щодо вартісних характеристик товарів, та декларант 30.07.2020 додатково подав митному органу комерційну пропозицію продавця від 27.07.2020; платіжні доручення про здійснення позивачем SWIFT-платежів в адресу Продавця за дев`ятьма попередніми поставками згідно контракту №20191219/1 від 19.12.2019; платіжне доручення №139 від 30.07.2020 про оплату послуг перевізнику, а також заяву № 30/07-01, в якій просив митний орган прийняти рішення щодо митної вартості, з врахуванням додатково наданих документів, без врахування 10-денного терміну, по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товару.

Колегія суддів зазначає, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. За правилами частини третьої, восьмої згаданої статті кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Таким чином, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти. Витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, у рішенні вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів); посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до п. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Апеляційним судом встановлено, що під час митного оформлення, митному органу було надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару, а саме: контракт №20191219/1 від 19.12.2019; рахунок-фактура (інвойс) №SIG-0454820 від 28.07.2020; договір про надання транспортних послуг №270720 від 27.07.2020; товаро-транспортна накладна (CMR) б/н від 28.07.2020; заявка №1-2707/20 від 27.07.2020 на здійснення перевезення; довідка перевізника №168 від 30.07.2020 про розмір транспортних витрат до місця ввезення в Україну; платіжне доручення №139 від 30.07.2020 про оплату позивачем послуг перевезення, експортна декларація країни походження товару №20LTKC0100EK153114 від 28.07.2020.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Поряд з цим, у своїй постанові від 29.05.2019 у справі №818/6493/13-а Верховний Суд зазначає, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів таких відомостей не містить.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Крім цього, в підтвердження своєї позиції відносно визначеної вартості товару, митним органом не надано жодного доказу, який би спростував заявлену декларантом митну вартість товару.

Враховуючи наведене вище, та те, що суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення, а подані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої вартості товарів, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Волинської митниці Держмитслужби №UA205050/2020/000072/2 від 30 липня 2020 року про коригування митної вартості товару прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, через що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню та слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Малого багатогалузевого підприємства "СЕРВІС-ЛАДА" задовольнити.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, Мале багатогалузеве підприємство "СЕРВІС-ЛАДА" згідно платіжного доручення №210 від 17.11.2020 (а. с. 11 том 1) за подання позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 2102 грн, а за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення № 289 від 19.02.2021 сплатило судовий збір у розмірі 3153 грн. (а. с. 212 том 1)

Враховуючи повне задоволення позову та вимоги ст.139 КАС України, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби судовий збір в розмірі 5 255 грн.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого багатогалузевого підприємства "СЕРВІС-ЛАДА" задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 140/16273/20 скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби №UA205050/2020/000072/2 від 30 липня 2020 року про коригування митної вартості товару «Запасні частини до легкових автомобілів…», що декларувався Малим багатогалузевим підприємством "СЕРВІС-ЛАДА" згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA205050/2020/033846 від 30 липня 2020 року.

Стягнути з Волинської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань в користь Малого багатогалузевого підприємства "СЕРВІС-ЛАДА" витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції в сумі 5255, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 09.08.2021