Справа № 620/3732/21
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року Чернігів Справа № 620/3732/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 недоотриманої відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18 пенсії її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №825/2191/18 та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 у сумі 74656,82 грн, яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області визначені станом на 23.06.2021 інфляційні втрати в розмірі 17973,37 грн та 3% річних в розмірі 6878,00 грн за прострочення виплати недоотриманої пенсії починаючи з січня 2015 року;

- продовжити нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення шляхом множення суми недоотриманої пенсії за кожний місяць на 3 % річних та сукупний індекс інфляції, визначений за період з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у місячний строк після набрання рішенням законної сили подати звіт про його виконання.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 недоотриману відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі №825/2191/18 пенсію її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, а також не виплачено інфляційні втрати в розмірі та 3% річних в розмірі за прострочення виплати недоотриманої пенсії починаючи з січня 2015 року.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Представником відповідача в межах встановленого судом строку подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, станом на день смерті пенсіонера, рішення суду законної сили не набрало, після смерті пенсіонера нарахування пенсії, чинним законодавством не передбачено. Крім того, зазначено, що грошові правовідносини виникають тільки після нарахування чи виплати будь-яких пенсійних виплат, однак у зв`язку з тим, що рішення суду від 13.04.2020 набрало законної сили після смерті чоловіка позивача, а тому у Головного управління відсутні правові підстави для нарахування недотриманої пенсії, а розрахунок позивача про нарахування інфляційних втрат та 3% річних нічим необґрунтований, отже дана вимога є передчасною.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позовні вимоги підтримано, позивач наполягає на їх задоволенні з підстав, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16.10.1976 та спільно з ним проживала за адресою АДРЕСА_1 до його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 825/2191/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_3 нарахування індексації пенсії за віком, з січня 2015 року по квітень 2018 року включно, відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із обов`язковим відновленням обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки - ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявним у матеріалах справи.

Позивач зверталась до відповідача із заявами від 26.08.2020 та 15.10.2020 про виплату їй суми пенсії померлого пенсіонера, як спадкоємиці.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листами від 23.09.2020, 11.11.2020 та 12.11.2020 відмовило позивачу у здійсненні такої виплати.

На запит нотаріуса відповідач повідомив про відсутність недоотриманої пенсії та порушень при її індексації, та права позивача на її виплату.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання недоотриманої пенсії померлого чоловіка, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи ні.

Частиною 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Так, Цивільним кодексом України регулюються правовідносини у сфері спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною 1 статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме стаття 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.

Натомість, стаття 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім, наявність або відсутність вини не може бути інкримінованою лише за судженням установи Пенсійного фонду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.03.2019 в справі №617/7748/12 висловив правову позицію, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Таким чином, враховуючи положення статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті даної справи, суд вважає за можливе визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року по справі №825/2191/18 та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 у сумі 74656,82 грн, яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, суд зазначає наступне.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 у справі № 825/2191/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_3 нарахування індексації пенсії за віком, з січня 2015 року по квітень 2018 року включно, відповідно до Закону України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із обов`язковим відновленням обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком, та виплатити суму недоотриманої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказаними рішеннями, не визначена конкретна сума, яка підлягає виплаті, а отже суд, при розгляді спору щодо права особи на недоотриману пенсію, перерахунок пенсії тощо, не вправі перебирати на себе повноваження органу, що здійснює пенсійне забезпечення та проводити самостійно розрахунок пенсії із визначення точної суми пенсії або її складових.

Тому, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18.

Щодо вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області визначені станом на 23.06.2021 інфляційні втрати в розмірі 17973,37 грн та 3 % річних в розмірі 6878,00 грн за прострочення виплати недоотриманої пенсії починаючи з січня 2015 року та продовження нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення шляхом множення суми недоотриманої пенсії за кожний місяць на 3 % річних та сукупний індекс інфляції, визначений за період з 24.06.2021 до моменту повного виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18 підтверджує між сторонами наявність правовідносин немайнового характеру, а тому такі зобов`язання не є грошовими.

Грошові правовідносини виникають тільки після нарахування чи виплати будь-яких пенсійних виплат, отже дана вимога станом на день розгляду цієї справи є передчасною.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 72-74, 77, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі №825/2191/18 пенсії її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію її чоловіка ОСОБА_3 , яка залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 по справі № 825/2191/18.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2021 року.

Суддя Д.В. Лобан