Справа № 826/15393/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В. В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021року

у справі №826/15393/17 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірмід"

до відповідача Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ірмід" (надалі - позивач, ТОВ "Ірмід") з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення № від 21 липня 2017 року та № від 21 липня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки, до яких дійшов контролюючий орган за результатами документальної позапланової виїзної перевірки щодо нереальності господарських операцій позивача з наведеними в акті контрагентами, та на підставі яких винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, базуються на припущеннях, не підтверджених документально фактами та документами, та протирічать нормам Податкового кодексу України і чинного законодавства України. Окрім того, в порушення норм пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України контролюючий орган не розглянув скаргу позивача на податкові повідомлення-рішення від 21 липня 2017 року протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, а відтак, згідно пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. В подальшому, ігноруючи приписи пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, через 39 днів після дати, з якої скарга вважається повністю задоволеною на користь позивача, контролюючий орган виніс рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено, що в свою чергу, є протиправним.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірмід" - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21 липня 2017 року та податкове повідомлення-рішення № від 21 липня 2017 року, винесені Головним управлінням ДФС в м. Києві на підставі Акту №296/26-15-14-01-03/30675233 від 12 липня 2017 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірмід".

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірмід" (01004, м. Київ, вул. Басейна, 23, кв. 28, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 48225,26 грн та витрат на проведення судової експертизи у розмірі 65376,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. Апелянт зазначає, що в ході перевірки не підтверджено факту реалізації товарів, виконання робіт контрагентами позивача за перевіряємий період, операції між позивачем та контрагентами вчинені без мети настання реальних наслідків. Так, оскільки реальність та можливість вчинення спірних господарських операцій у контрагентів позивача - відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ТОВ "Ірмід" не було підстав для бухгалтерського та податкового обліку вказаних операцій.

Представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та надав суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції прийнято правомірно, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що співробітниками Головним управлінням ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "ІРМІД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатом перевірки контролюючим органом складено Акт від 12 липня 2017 року №296/26-15-14-01-03/30675233 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки контролюючим органом встановлено наступні порушення:

- підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України; пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV; пунктів 5, 7 "Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Доходи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290; пункту 2.4 статті 2 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" від 24.05.1995 №88; Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" - встановлено заниження податку на прибуток в сумі 1280582 грн, в т.ч. за 2014 в сумі - 680926 грн, за 2015 - 583069 грн та за 2016 - 16587 грн;

- пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1593329 грн, в т.ч. по періодам: - квітень 2014 на суму - 45743 грн; - травень 2014 - на суму 69755 грн; - червень 2014 на суму - 69786 грн; - липень 2014 - на суму 71275 грн; - серпень 2014 - на суму - 60504 грн; - вересень 2014 - на суму - 123771 грн; - жовтень 2014 на суму - 121761 грн; - листопад 2014 на суму - 55205 грн; - грудень 2014 на суму - 67559 грн; - січень 2015 на суму - 51055 грн; - лютий 2015 на суму - 60916 грн; - березень 2015 на суму - 161458 грн; - квітень 2015 на суму - 70513 грн; - травень 2015 на суму - 46187 грн; - червень 2015 на суму - 106846 грн; - липень 2015 на суму - 72235 грн; - серпень 2015 на суму - 55690 грн; - вересень 2015 на суму - 56079 грн; - жовтень 2015 на суму - 82918 грн; - листопад 2015 на суму - 53103 грн; - грудень 2015 на суму - 30899 грн; - лютий 2016 на суму - 9050 грн; - березень 2016 на суму - 32591 грн; - квітень 2016 на суму - 18430 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 липня 2017 року:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 1408045,00 грн та нараховано штрафних санкцій на суму 352011,00 грн;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 1280582,00 грн та нараховано штрафних санкцій на суму 174379,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою вих. №29 від 22 серпня 2017 року, яка згідно штампу Державної фіскальної служби України, зареєстрована останньою за вх. №25175/6 від 22 серпня 2017 року.

Рішення Державної фіскальної служби України від 20 жовтня 2017 року №23740/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги, яким скарга залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновки контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є формальними та необ`єктивними, оскільки ґрунтуються не на первинних документах та результатах співставлення даних бухгалтерського і податкового обліку, як то передбачено пунктом 73.5 статті 75 Податкового кодексу України, а на обставинах, які не мають безпосереднього значення для формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частини першої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій). Згідно з пунктом 5 Положення дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Пункти 5 - 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, визначають, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, об`єктом справляння податку на прибуток є фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності підприємства, за правилами бухгалтерського обліку та відкоригований на різниці, передбачені ПК України. Обов`язковою умовою виникнення у платника права на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів.

За правилами підпункту «а» пункту 198.1. статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6. статті 198 цього Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Отже, формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презумується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає принципу превалювання сутності над формою, згідно з яким операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Слід враховувати, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Водночас, кожна з наведених вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Так, в акті перевірки зазначено, що підставою для заниження позивачем податку на прибуток стали господарські відносини позивача з ТОВ «Ірмід" та його контрагентами: ТОВ "Еколайн СТ" (ТОВ "Фірма "Поділля-16"), ТОВ "Катрейдімпекс" (ТОВ "Продмаркет-інком"), ПП "Діслав" (ПП "Іструм"), ТОВ "Атланта-Пром" (ТОВ "Північна Брама"), ТОВ "Креалтрейд", ТОВ "БРОМ ФОРС", ТОВ "ГОЛД ТРЕЙД", ТОВ "ДЕВКАЛІОН ГРУП", ТОВ "Вейсес" (ТОВ "ВЕСТ-ТРЕЙДІНГ ЛТД"), ТОВ "Комп`ютерс Арт", ТОВ "Сільник", ТОВ "ЕКА СТРОЙ ПЛЮС", ТОВ "ВІЄН ЛТД", ТОВ "МАЛАВІ", ТОВ "ІСТВУД ГРУП", ТОВ "ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ", ТОВ "НЬЮ СТОРІ", ТОВ "ПАНОРАМА-СКАЙ", ТОВ МЕРКУРІ ІННОВЕЙШН", ТОВ "АГРО СПЕКТР", ТОВ "МАРС-РІЧІ" (ТОВ "ФАБІАТ"), ТОВ "БК" ПРОФБУД-2015", оскільки останні мають ознаки фіктивності, оскільки при аналізі податкової звітності, податкових декларацій, звітів та інших документів встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів підприємницької діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів та не встановлено подальшої реалізації товарів.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ірмід" у перевіряємий податковим органом період було платником податку на додану вартість.

Видами діяльності товариства є: 33.12 - ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 46.66 - оптова торгівля іншими офісними машинами й устаткуванням; 47.41 - роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 95.11 - ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування.

У перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з контрагентами: ТОВ "Еколайн СТ" (ТОВ "Фірма "Поділля-16"), ТОВ "Катрейдімпекс" (ТОВ "Продмаркет-інком"), ПП "Діслав" (ПП "Іструм"), ТОВ "Атланта-Пром" (ТОВ "Північна Брама"), ТОВ "Креалтрейд", ТОВ "БРОМ ФОРС", ТОВ "ГОЛД ТРЕЙД", ТОВ "ДЕВКАЛІОН ГРУП", ТОВ "Вейсес" (ТОВ "ВЕСТ-ТРЕЙДІНГ ЛТД"), ТОВ "Комп`ютерс Арт", ТОВ "Сільник", ТОВ "ЕКА СТРОЙ ПЛЮС", ТОВ "ВІЄН ЛТД", ТОВ "МАЛАВІ", ТОВ "ІСТВУД ГРУП", ТОВ "ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ", ТОВ "НЬЮ СТОРІ", ТОВ "ПАНОРАМА-СКАЙ", ТОВ МЕРКУРІ ІННОВЕЙШН", ТОВ "АГРО СПЕКТР", ТОВ "МАРС-РІЧІ" (ТОВ "ФАБІАТ"), ТОВ "БК" ПРОФБУД-2015".

Так, за інформацією податкового органу досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ "Фірма "Поділля-16" входила до конвертаційного центру, виявленого працівниками СУ ФР ГУ ДФС у Житомирській області в рамках розслідування кримінального провадження, та з урахуванням того, що за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2014 року ТОВ "Фірма "Поділля-16" не придбавалось товару з номенклатурою, яка зазначена в зареєстрованих податкових накладних на адресу ТОВ "Ірмід", - контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та цим контрагентом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач мав господарські відносини з ТОВ "Еколайн СТ" (ТОВ "Фірма "Поділля-16"), а саме останнє поставляло позивачу товар (вузол подачі паперу, інвертер, модуль проявки, тонер, катридж), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №48 від 17.01.2014 року на загальну суму з ПДВ 130106,40 грн, №22 від 03.02.2014 року на загальну суму з ПДВ 51039,30 грн, №238 від 27.02.2014 року на загальну суму з ПДВ 67502,76 грн; податковими накладними: №48 від 17.01.2014 року на загальну суму з ПДВ 130106,40 грн, №22 від 03.02.2014 року на загальну суму з ПДВ 51039,30 грн, №238 від 27.02.2014 року на загальну суму з ПДВ 67502,76 грн; рахунки на оплату: №238 від 27 лютого 2014 року, №22 від 03 лютого 2014 року №238 від 27 лютого 2014 року №48 від 17 січня 2014 року та банківськими виписками, копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 167 - 172 том І, 132-134 том ІІ).

Виписані на адресу ТОВ "Ірмід" податкові накладні зареєстровані в ЄДР.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Катрейдімпекс" (ТОВ "Продмаркет-інком"), то останнє здійснювало позивачу продаж товарів (принтери, катриджі, накопичувачі, тонери).

Контролюючим органом в акті перевірки зроблено висновок щодо нереальності задекларованої господарської операції відповідач зробив на підставі даних досудового слідства щодо службових осіб ТОВ "КОМПАНІЯ "ОМЕГА". За даними слідства під час розмитнення товарів зазначені особи подали до митних органів недостовірні відомості щодо коду товару "відходів та брухту легованої сталі", що призвело до фактичного ненадходження до бюджету митних платежів. "…На території м. Києва функціонує група осіб, яка використовуючи реквізити СГД з ознаками "ризикових", в т.ч. ТОВ "Продмаркет-інком"… надають послуги щодо експортного та імпортного оформлення ТМЦ використовуючи схеми ухилення від сплати податків". Також за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року в Єдиному реєстрі податкових накладних не встановлено придбання ТОВ "Продмаркет-інком" товару з номенклатурою, яка зазначена в зареєстрованих податкових накладних на адресу ТОВ "Ірмід".

Як встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "Катрейдімпекс" (ТОВ "Продмаркет-інком") поставило на адресу товар (тонери-катриджи, катриджи, накопичувачі, принтери та індий товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №5 від 02.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 77494,62 грн, №12 від 11.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 148162,38 грн, №21 від 23.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 193061,70 грн; податковими накладними: №5 від 02.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 77494,62 грн, №12 від 11.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 148162,38 грн, №21 від 23.06.2014 року на загальну суму з ПДВ 193061,70 грн; рахунки на оплату: №21 від 23 червня 2014 року, №12 від 11 червня 2014 року, №5 від 02 червня 2014 року та банківськими виписками, копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 173 - 178 том І, 135 -139 том ІІ).

Виписані на адресу ТОВ "Ірмід" податкові накладні зареєстровані в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо взаємовідносин з ПП "Діслав" (ПП "Іструм") - в березні 2014 року ПП "Діслав" поставило на адресу позивача товар (тонер картридж, картридж, модуль реєстрації та інше), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №40 від 06 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 46081,08 грн, №115 від 17 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 80169,24 грн, №151 від 28 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 81606,42 грн; податковими накладними: №40 від 06 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 46081,08 грн, №115 від 17 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 80169,24 грн, №151 від 28 березня 2014 року на загальну суму з ПДВ 81606,42 грн; рахунки на оплату: №151 від 28 березня 2014 року, №115 від 17 березня 2014 року, №40 від 06 березня 2014 року та банківськими виписками, копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 179 - 184 том І, 141 - 143 том ІІ).

Виписані на адресу ПП "Діслав" (ПП "Іструм") податкові накладні зареєстровані в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Атланта-Пром" (ТОВ "Північна Брама", - 23 квітня 2014 року між позивачем та ТОВ "Атланта-Пром" було укладено договір №23/04/14, згідно якого ТОВ "Атланта-Пром" зобов`язувалось постачати та передавати у власність позивача товар (картридж, ємкість для відпрацьованого тонеру, відеокарта, очисник для принтера тощо).

На виконання умов договору (усного) позивачем надано до суду наступні документи: видаткові накладні: №91 від 23 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 116225,94 грн, №1 від 05 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 90938,58 грн, №38 від 13 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 76369,44 грн, №42 від 23 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 107297,76 грн, №46 від 26 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 70571,70 грн, №55 від 27 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 73353,60 грн, №4 від 02 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 205913,34 грн, №14 від 14 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 90613,32 грн, №24 від 22 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 128191,74 грн, №39 від 24 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 77305,92 грн, №5 від 01 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 64039,62 грн, №8 від 11 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 64665,66 грн, №21 від 21 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 92253,66 грн, №26 від 26 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 67688,58 грн, №3 від 01 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 112550,40 грн, №4 від 09 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 206892,06 грн, №10 від 18 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 153705,66 грн, №21 від 25 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 279583,38 грн, №3 від 01 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 110500,62 грн, №10 від 13 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 108099,84 грн, №15 від 23 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 244581,54 грн, №23 від 27 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 180827,34грн, №37 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 76453,74 грн, №5 від 03 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 69828,66 грн, №13 від 12 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 114236,40 грн, №23 від 21 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 147162,06 грн, №1 від 02 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 171077,10 грн, №4 від 08 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 166002,60 грн, №13 від 12 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 68271,42 грн, №1 від 12 січня 2015 року на загальну суму з ПДВ 114000,00 грн, №4 від 29 січня 2015 року на загальну суму з ПДВ 192331,80 грн; податкові накладні: №91 від 23 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 116225,94 грн, №1 від 05 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 90938,58 грн, №38 від 13 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 76369,44 грн, №42 від 23 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 107297,76 грн, №46 від 26 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 70571,70 грн, №55 від 27 травня 2014 року на загальну суму з ПДВ 73353,60 грн, №4 від 02 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 205913,34 грн, №14 від 14 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 90613,32 грн, №24 від 22 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 128191,74 грн, №39 від 24 липня 2014 року на загальну суму з ПДВ 77305,92 грн, №5 від 01 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 64039,62 грн, №8 від 11 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 64665,66 грн, №21 від 21 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 92253,66 грн, №26 від 26 серпня 2014 року на загальну суму з ПДВ 67688,58 грн, №3 від 01 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 112550,40 грн, №4 від 09 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 206892,06 грн, №10 від 18 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 153705,66 грн, №21 від 25 вересня 2014 року на загальну суму з ПДВ 279583,38 грн, №3 від 01 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 110500,62 грн, №10 від 13 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 108099,84 грн, №15 від 23 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 244581,54 грн, №23 від 27 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 180827,34грн, №37 від 31 жовтня 2014 року на загальну суму з ПДВ 76453,74 грн, №5 від 03 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 69828,66 грн, №13 від 12 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 114236,40 грн, №23 від 21 листопада 2014 року на загальну суму з ПДВ 147162,06 грн, №1 від 02 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 171077,10 грн, №4 від 08 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 166002,60 грн, №13 від 12 грудня 2014 року на загальну суму з ПДВ 68271,42 грн, №1 від 12 січня 2015 року на загальну суму з ПДВ 114000,00 грн, №4 від 29 січня 2015 року на загальну суму з ПДВ 192331,80 грн; рахунки на оплату: №42 від 23 травня 2014 року, №38 від 13 травня 2014 року, №1 від 05 травня 2014 року, №91 від 23 квітня 2014 року, №46 від 26 травня 2014 року, №4 від 02 липня 2014 року, №14 від 14 липня 2014 року, №24 від 22 липня 2014 року та інші; банківськими виписками, копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 185 - 250 том І; стор. 1 - 17, 147 - 179, 231, 232 том ІІ).

За наслідками господарської операції виписані податкові накладені, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Креалтрейд" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (вузол подачі тонеру, тонер-картридж Xerox, картридж), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №4 від 03 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 82519,68 грн, №12 від 14 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 75709,86 грн; податковими накладними: №4 від 03 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 82519,68 грн, №12 від 14 квітня 2014 року на загальну суму з ПДВ 75709,86 грн; рахунки на оплату: №12 від 14 квітня 2014 року, №4 від 03 квітня 2014 року, банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 18 - 21, 188, 189 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Однак, як стверджує відповідач, за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року ТОВ "Креалтрейд" не придбавало товару, який поставлявся на адресу позивача.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "ЕКА СТРОЙ ПЛЮС" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (папір, тонеру, тонер-картридж, картридж), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №207 від 25 серпня 2015 року на загальну суму з ПДВ 42169,328 грн, №317 від 14 вересня 2015 року на загальну суму з ПДВ 294312,48 грн, №318 від 15 вересня 2015 року на загальну суму з ПДВ 42162,42грн; податковими накладними: №46 від 25 серпня 2015 року на загальну суму з ПДВ 42169,328 грн, №99 від 14 вересня 2015 року на загальну суму з ПДВ 294312,48 грн, №100 від 15 вересня 2015 року на загальну суму з ПДВ 42162,42грн; рахунки на оплату: №212 від 25 серпня 2015 року, №311 від 14 вересня 2015 року, №312 від 15 вересня 2015 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 62 - 67, 217-219 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "ПАНОРАМА-СКАЙ - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №61 від 21 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 61618,26 грн, №167 від 22 січня 2016 року на загальну суму з ПДВ 36387,42 грн, №599 від 22 лютого 2016 року на загальну суму з ПДВ 7084,44грн, №847 від 10 березня 2016 року на загальну суму з ПДВ 31574,16грн; податковими накладними: №9 від 21 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 61618,26 грн, №162 від 22 січня 2016 року на загальну суму з ПДВ 36387,42 грн, №284 від 22 лютого 2016 року на загальну суму з ПДВ 7084,44грн, №113 від 10 березня 2016 року на загальну суму з ПДВ 31574,16грн, рахунок на оплату №61 від 21 липня 2015 року, №847 від 10 березня 2016 року , №599 від 22 лютого 2016 року, №167 від 22 січня 2016 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 82 - 89, 230, 233 - 235 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

По взаємовідносинах позивача з ТОВ "ГОЛД ТРЕЙД" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №28 від 20 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 343959,84 грн, №100 від 30 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 27833,34 грн, №138 від 03 серпня 2015 року на загальну суму з ПДВ 291971,28 грн; податковими накладними: №21 від 20 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 343959,84 грн, №100 від 30 липня 2015 року на загальну суму з ПДВ 27833,34 грн, №5 від 03 серпня 2015 року на загальну суму з ПДВ 291971,28 грн, рахунки на оплату: №29 від 20 липня 2015 року, №110 від 30 липня 2015 року, №140 від 03 серпня 2015 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 30 - 35, 194 - 196 том ІІ).

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "БРОМ ФОРС" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №69 від 20 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 111618,54 грн, №238 від 08 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 95996,28 грн, №279 від 17 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 89397,00 грн, №355 від 31 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 174800,40 грн; податковими накладними: №60 від 20 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 111618,54 грн, №54 від 08 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 95996,28 грн, №939 від 17 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 89397,00 грн, №166 від 31 грудня 2015 року на загальну суму з ПДВ 174800,40 грн; рахунки на оплату: №87 від 20 листопада 2015 року, №248 від 08 грудня 2015 року, №290 від 17 грудня 2015 року, №367 від 31 грудня 2015 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 22 - 29, 190 -193 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ДЕВКАЛІОН ГРУП" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №614 від 06 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 144045,66 грн, №617 від 17 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 13398,00 грн, №694 від 18 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 275799,66 грн, №693 від 19 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 11002,80 грн; податковими накладними: №60 від 06 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 144045,66 грн, №63 від 17 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 13398,00 грн, №138 від 18 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 275799,66 грн, №137 від 19 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 11002,80 грн; рахунки на оплату: №1703/002 від 17 березня 2015 року, №1803/002 від 18 березня 2015 року, №1903/001 від 19 березня 2015 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 36 - 43, 197 -199 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Вейсес" (ТОВ "ВЕСТ-ТРЕЙДІНГ ЛТД") - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №614 від 16 лютого 2015 року на загальну суму з ПДВ 68525,28 грн, №217 від 16 лютого 2015 року на загальну суму з ПДВ 296972,22 грн; податковими накладними: №216 від 16 лютого 2015 року на загальну суму з ПДВ 68525,28 грн, №217 від 16 лютого 2015 року на загальну суму з ПДВ 296972,22 грн, рахунки на оплату копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 44 - 47, 200, 201 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Комп`ютерс Арт" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №171 від 26 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 302496,48 грн, №453 від 23 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 71652,30 грн, №418 від 14 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 312788,58 грн, №482 від 28 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 38640,00 грн, №550 від 12 травня 2015 року на загальну суму з ПДВ 33669,42 грн, №593 від 13 травня 2015 року на загальну суму з ПДВ 309137,58 грн; податковими накладними: №116 від 26 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 302496,48 грн, №148 від 23 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 71652,30 грн, №113 від 14 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 312788,58 грн, №177 від 28 квітня 2015 року на загальну суму з ПДВ 38640,00 грн, №2 від 12 травня 2015 року на загальну суму з ПДВ 33669,42 грн, №45 від 13 травня 2015 року на загальну суму з ПДВ 309137,58 грн, рахунки на оплату: №2603/001 від 26 березня 2016 року, №2304/004 від 23 квітня 2015 року, №1404/001 від 14 квітня 2015 року, №2804/001 від 28 квітня 2015 року, №1205/0012 від 12 травня 2015 року, №1305/001 від 13 травня 2015 року, копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 44 - 59, 210 - 215 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

Крім того, між позивачем, ТОВ "Комп`ютерс Арт" та ТОВ «Кайман Плюс» укладено трьохсторонні договори про відступлення права вимоги №13/05-15 від 13 травня 2015 року та №28/04-15 від 28 квітня 2015 року.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Сільник" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №187 від 07 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 50485,50 грн; податкова накладна №47 від 07 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 50485,50 грн; рахунок на оплату №183 від 07 жовтня 2015 року та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 60, 61, 216 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Щодо по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ВІЄН ЛТД" - останнє здійснювало позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видаткова накладна №131 від 24 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 167549,22 грн; податкова накладна: №131 від 24 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 167549,22 грн; рахунок на оплату та банківськими виписками копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 68, 69, 220 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Також, позивач мав взаємовідносини, з наступними контрагентами: (ТОВ "МАЛАВІ", ТОВ "ІСТВУД ГРУП", ТОВ "ІНТЕР ТЕКНОЛЕДЖІ", ТОВ "НЬЮ СТОРІ", ТОВ МЕРКУРІ ІННОВЕЙШН", ТОВ "АГРО СПЕКТР", ТОВ "МАРС-РІЧІ" (ТОВ "ФАБІАТ"), ТОВ "БК" ПРОФБУД-2015") - останні здійснювали позивачу продаж товарів (тонеру, тонер-картридж, картридж та інший товар), що підтверджується наступними документами: видатковими накладними: №58 від 22 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 99048,96 грн, №58 від 22 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 99048,96 грн, №19041 від 19 квітня 2016 року на загальну суму з ПДВ 37928,46 грн, №49 від 28 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 52411,14 грн, №121 від 04 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 104211,36 грн, №122 від 05 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 102785,76 грн, №83 від 20 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 295560,30 грн, №202 від 08 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 284550,78 грн, №349 від 22 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 57819,84 грн, №116 від 31 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 100000,02 грн, №215 від 30 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 65465,58 грн, №77 від 12 квітня 2016 року на загальну суму з ПДВ 72652,14 грн; податковими накладними: №58 від 22 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 99048,96 грн, №651 від 19 квітня 2016 року на загальну суму з ПДВ 37928,46 грн, №42 від 28 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 52411,14 грн, №15 від 04 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 104211,36 грн, №16 від 05 листопада 2015 року на загальну суму з ПДВ 102785,76 грн, №83 від 20 жовтня 2015 року на загальну суму з ПДВ 295560,30 грн, №202 від 08 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 284550,78 грн, №349 від 22 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 57819,84 грн, №215 від 30 червня 2015 року на загальну суму з ПДВ 65465,58 грн, №57 від 12 квітня 2016 року на загальну суму з ПДВ 72652,14 грн; Акт надання послуг №126 від 31 березня 2015 року на загальну суму з ПДВ 100000,02 грн; рахунки на оплату: №61 від 22 жовтня 2015 року, №20 від 28 жовтня 2015 року, №122 від 04 листопада 2015 року, №123 від 05 листопада 2015 року, №832 від 20 жовтня 2015 року, №0303/002 від 03 березня 2015 року, №202 від 08 червня 2015 року, №349 від 22 червня 2015 року, №3006/080 від 30 червня 2015 року, №116 від 12 квітня 2016 року, №19041 від 19 квітня 2016 року копії, яких судом першої інстанції залучено до матеріалів справи (стор. 70-81, 90 - 99, 221 - 229, 237, 238 том ІІ).

Господарські операції оформлені первинними документами, зареєстрованими (податкові накладні) в ЄРПН.

З аналізу первинних документів встановлено, що вони оформлені належним чином та жодних зауважень не викликають, як у суду першої так і суду апеляційної інстанції.

Крім того, за висновком експерта №02/03-18, складеного 05 червня 2018 року, висновки акту перевірки Головного управління ДФС у м. Києві від 12 липня 2017 року №296/26-15-14-01-03/30675233 щодо заниження ТОВ "Ірмід" податку на прибуток на загальну суму 1 280 582,00 грн та заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 1593329,00 грн нормативно та документально не підтверджуються.

За висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №5107 за матеріалами адміністративної справи №826/15393/17, складеного 20 листопада 2020 року, - в обсязі наданих документів висновки акту перевірки Головного управління ДФС у м. Києві від 12 липня 2017 року №296/26-15-14-01-03/30675233 щодо заниження ТОВ "Ірмід" податку на прибуток на загальну суму 1 454 961,00 грн та заниження податкового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 1 760 056,00 грн не підтверджуються.

Отже, підсумовуючи встановлені судом обставини щодо господарських взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірмід" з контрагентами на підтвердження реальності господарських операцій в матеріалах справи містяться документи: договори, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт тощо, укладені між позивачем та його контрагентами, а також документи на підтвердження подальшого використання отриманих від контрагентів товарів/послуг. Наведені документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містять всі необхідні відомості та реквізити для належного підтвердження виконання господарських операцій, у податкового органу під час судового розгляду справи не виникало питань чи зауважень до оформлення первинних документів позивача.

Щодо посилання апелянта на наявність кримінальних справ та допити свідків, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінальний процесуальний кодекс України.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина четверта статті 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

А тому колегія суддів вважає посилання відповідача на відомості щодо контрагенту, отримані в межах кримінальних проваджень та допити свідків, як на підставу порушення позивачем норм податкового законодавства необґрунтованими, оскільки вищезазначені акти не є вироком суду в розумінні статті 369 Кримінального процесуального кодексу України, яким встановлюються визнані судом доведеними фактичні обставин із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

До винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 18 березня 2020 року по справі №826/18952/14, від 08 жовтня 2020 року по справі № 816/1909/18 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в межах кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом.

При цьому, колегія суддів зауважує, що жодних вироків за фактом фіктивного підприємництва контрагентів позивача, що має безпосереднє значення для надання висновку, щодо діяльності позивача надано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що судова практика, зокрема у постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року по справі № 816/1909/18, від 06 жовтня 2020 року по справі № 140/1611/19 зазначено, що вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Здійснення господарської діяльності контрагентами не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій. Проте, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб`єктності на момент укладення з ними вказаних вище правочинів, зокрема, того, що вказана юридична особа не була зареєстровані в якості платника податку на додану вартість або того, що їхня реєстрація платником податку на додану вартість була анульована до спірного періоду.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів, які підтверджують фактичне проведення відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як вже зазначалося колегією суддів, висновки контролюючого органу про допущені позивачем порушення ґрунтуються на доводах про порушення контрагентами позивача податкової дисципліни, відсутності у контрагентів позивача трудових та інших ресурсів для виконання взятих на себе зобов`язань за укладеними договорами, відсутності ланцюга постачання.

Разом з тим, відповідачем не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання вказаних операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків, не надано доказів щодо можливої відсутності у контрагентів позивача можливостей на виконання зобов`язань за укладеними договорами.

Доводи контролюючого органу про відсутність матеріально-технічних ресурсів у контрагентів позивача як на підставу неможливості фактичного здійснення вказаних господарських операцій не підтверджені жодними доказами, а зводиться лише до констатації вказаних фактів у акті перевірки.

Колегія суддів вважає, що зазначена інформація не може бути беззаперечним доказом відсутності на підприємствах основних фондів та трудових ресурсів, оскільки підтвердженням наявності або відсутності у підприємства основних фондів (власних, орендованих) та трудових ресурсів є не документи податкового обліку, а відповідні документи бухгалтерського обліку.

Відповідачем такі документи в ході перевірки не досліджувалися та не з`ясовувалося, які ресурси потрібні були б підприємству-контрагенту.

Проте, такі обставини, як відсутність у контрагента трудових ресурсів, виробничого обладнання, відсутність працівників тощо не можуть спростовувати фактичне виконання операції, оскільки специфіка підприємницької діяльності полягає у тому, що підприємство не завжди має мати у власності задекларовану значну кількість працівників, наявність основних засобів та транспорт для виконання взятих на себе зобов`язань, звичаями ділового обороту визначені й інші можливості залучення ресурсів для поставки товарів/робіт/послуг, як от на підставі цивільно-правових договорів.

На момент здійснення спірних господарських операцій контрагенти були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що перевіркою та судом першої інстанції не встановлено відсутності документів бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для підтвердження задекларованих показників по операціям з контрагентами, обов`язок ведення і зберігання яких покладено на позивача, а наявні в матеріалах справи містять достатні дані про зміст господарських операцій та її учасників, підтверджують фактичність здійснення такої операції.

Колегія суддів вважає, що саме лише посилання апелянта на наявну у контролюючого органу податкову інформацію є необґрунтованим, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, складених за наслідками проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами та не є належними доказами в розумінні процесуального закону.

Отже, висновки відповідача, на підставі яких були винесено оскаржувані рішення по взаємовідносинам позивача з контрагентами не базуються на первинних господарських документах. Окрім того, висновки щодо позивача були сформовані виключно у зв`язку з оцінкою діяльності не самого позивача, а його контрагентів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що перевіркою та судом першої інстанції не встановлено відсутності документів бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для підтвердження задекларованих показників по операціям з контрагентами, обов`язок ведення і зберігання яких покладено на позивача, а наявні в матеріалах справи містять достатні дані про зміст господарських операцій та її учасників, підтверджують фактичність здійснення такої операції, а доводи позивача є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним на відзиву на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2021року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк

Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.