Справа № 440/7407/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/7407/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬФА" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬФА" (надалі - позивач, ТОВ "АГРО-АЛЬФА") звернулось до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - Департамент ДВС Мін`юсту), Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - Гадяцький ВДВС), у якому позивач просив:

визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту Рубель Інни Вікторівни щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 23783908,29 грн від 03.06.2021 в межах виконавчого провадження №55498459;

скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту Рубель Інни Вікторівни про стягнення виконавчого збору у розмірі 23783908,29 грн від 03.06.2021, прийняту в межах виконавчого провадження №55498459, та постанову старшого державного виконавця Гадяцького ВДВС Стеценко Юлії Володимирівни від 17.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65833648.

Позов мотивований протиправністю спірних постанов як таких, що прийняті з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, позивач посилався на те, що державним виконавцем Департаменту ДВС Мін`юсту не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду щодо стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум. Вважаючи, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактичного стягнутої суми, позивач звернувся до суду з цим позовом.

2. Позиція відповідача.

Департамент ДВС Мін`юсту позов не визнав, у наданому до суду відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 103-105/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, зазначивши, що чинною на момент прийняття спірної постанови редакцією частини другої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Гадяцький ВДВС надав до суду відзив на позов /а.с. 88-89/, у якому стверджував, що Відділ не є належним відповідачем у справі, а заявлені до нього вимоги - передчасні, оскільки у разі скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, яка є виконавчим документом, відповідне виконавче провадження буде завершене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених положеннями §2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Обставини справи

Наказом Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 №910/3468/17 на виконання рішення суду від 13.06.2017 у справі №910/3468/17 стягнуто солідарно з ТОВ "Агро-Альфа" і ТОВ "Агро-МВ" з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь ПАТ "Укрсоцбанк" 233537623,57 грн заборгованості за кредитом; 3981285,71 грн заборгованості з процентів за користування кредитними коштами; 33444,44 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; 46729,13 грн пені за несвоєчасне погашення процентів та 240000,00 грн судового збору /а.с. 108/.

27.12.2017 на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту надійшла заява ПАТ "Укрсоцбанк" про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 №910/3468/17 /а.с. 107/.

10.01.2018 за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" головним державним виконавцем Рубель І.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №55498459 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 №910/3468/17 /а.с. 110/. У пункті 3 цієї постанови зазначено про стягнення з боржника (ТОВ "АГРО-АЛЬФА") виконавчого збору у розмірі 23783908,29 грн.

Упродовж січня 2018 року - жовтня 2019 року державним виконавцем вчинялись дії щодо примусового виконання вимог виконавчого документа, як-то: розшук та накладення арешту на кошти, майно боржника, надсилання платіжних вимог про списання коштів з рахунків боржника у банках, опис майна боржника /а.с. 112-154/. Однак, такі заходи не призвели до фактичного стягнення з боржника коштів за виконавчим документом, що учасники справи не заперечують.

29.04.2021 Мін`юстом одержано заяву АТ "Альфа-Банк" (правонаступника ПАТ "Укрсоцбанк", а.с. 156-157) про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" /а.с. 155/.

03.06.2021 головним державним виконавцем Рубель І.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою наказ Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 №910/3468/17 повернуто АТ "Альфа-Банк" /а.с. 165/.

Того ж дні державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, якою з ТОВ "АГРО-АЛЬФА" стягнуто виконавчий збір у розмірі 23783908,29 грн /а.с. 162/.

16.06.2021 до Гадяцького ВДВС надійшла заява Департаменту ДВС Мін`юсту про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови від 03.06.2021 ВП №55498459 про стягнення виконавчого збору /а.с. 90-93/.

17.06.2021 старшим державним виконавцем Гадяцького ВДВС Стеценко Ю.В. відкрито виконавче провадження №65833648 з примусового виконання постанови від 03.06.2021 ВП №55498459 /а.с. 94/.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ визначено порядок прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону №1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У силу частини четвертої статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною другою названої статті (у редакції, чинній до 27.08.2018) було передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, частину другу статті 27 Закону №1404-VІІІ викладено у новій редакції, відповідно до якої виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі передусім стосується правомірності постанови державного виконавця Департаменту ДВС Мін`юсту про стягнення з боржника виконавчого збору, що прийнята 03.06.2021 у виконавчому провадженні №55498459.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірній постанові державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію матеріалів виконавчого провадження №55498459 суд встановив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Мін`юсту перебував наказ Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 №910/3468/17 про стягнення з ТОВ "Агро-Альфа" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості загалом у розмірі 237839082,85 грн.

Постановою державного виконавця від 10.01.2018 відкрито виконавче провадження №55498459, а 03.06.2021 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Спірною постановою з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 23783908,29 грн, що становить 10% суми, що підлягала примусовому стягненню.

Суд зауважує, що у силу наведених вище положень частини другої статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній до 28.08.2018, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення із боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Натомість, Законом №2475-VIII внесені зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ, які набрали чинності з 28.08.2018, і виходячи із цих змін виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, на момент виникнення спірних відносин норми статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачали, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд акцентує увагу на тому, що частина друга статті 27 Закону №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла лише до 28.08.2018, а після цієї дати розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Тому, оскільки за обставин цієї справи стягнення виконавчого збору, як окрема виконавча дія, здійснена державним виконавцем після набрання чинності Законом №2475-VIII, а саме - 03.06.2021, до спірних відносин належить застосовувати положення частини другої статті 27 Закону №1404-VIII з урахуванням змін, внесених Законом №2475-VIII.

Отож, після набуття чинності змінами до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII стягнення виконавчого збору не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню. Єдиною підставою нестягнення виконавчого збору є виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі №160/4481/20, що враховуються судом на підставі частини другої статті 242 КАС України.

При цьому суд зауважує, що до спірних відносин не можуть бути застосовані приписи статті 58 Конституції України, адже, як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні 09.02.1999 №1-рп/99, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Тобто, у цьому Рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

За цих обставин, до спірних відносин не можуть бути застосовані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.07.2021 у справі №480/5242/19 (про погіршення становища боржника у ході виконавчого провадження), оскільки позивачем у згаданій справі була фізична особа, тоді як у цій справі позивачем є юридична особа, на яку приписи частини першої статті 58 Конституції України не поширюються.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (про можливість стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від фактично стягнутих у межах виконавчого провадження сум), стосується правовідносин, що виникли до внесення змін до статті 27 Закону №1404-VІІІ, а тому не є релевантною спірним відносинам.

Підсумовуючи вищевикладене суд зауважує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Враховуючи зазначене, головний державний виконавець Рубель І.В., приймаючи постанову від 03.06.2021 ВП №55498459 про стягнення виконавчого збору, діяла на підставі, в межах і спосіб, встановлений приписами Закону №1404-VІІІ.

Як наслідок, дії та рішення державного виконання у оспорюваних відносинах є правомірними, а тому у задоволенні позовних вимог ТОВ "Агро-Альфа" в цій частині належить відмовити.

Так само немає підстав для скасування постанови старшого державного виконавця Гадяцького ВДВС Стеценко Ю.В. від 17.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65833648, адже постанова про стягнення виконавчого провадження у розумінні Закону №1404-VIII є виконавчим документом і відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 цього Закону підлягає примусовому виконанню.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Агро-Альфа".

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір загалом у розмірі 27240,00 грн /а.с. 44, 53/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету.

Відповідачами доказів понесення судових витрат не надано.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачами судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-АЛЬФА" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання дій протиправними та скасування постанов відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.О. Кукоба