Справа № 540/2382/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2382/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменко Дениса Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №65134802,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Єфіменко Дениса Олеговича (далі - відповідач), в яком просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження № 65134802. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 постійно проживає за зареєстрованим місцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта. З 29.10.2018 місцем роботи є військова частина НОМЕР_1 , де позивач проходить службу і на сьогодні. В середині травня позивачу на вайбер з невідомого номеру прийшла копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 65134802 від 13.04.2021 та супроводний лист від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича. У постанові про відкриття виконавчого провадження було вказано хибну адресу позивача - АДРЕСА_2 . Виконавче провадження відкрито за заявою стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" на підставі виконавчого напису № 2700 виданого 30.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г. Позивач вважає, що приватним виконавцем було порушено статтю 24 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Приватний виконавець не мав жодних підстав для прийняття виконавчого напису до виконання та відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва. Позивач ніколи не мешкав у м. Києві, оскільки зареєстрований та проживає у місті Херсоні, нерухомості чи іншого майна в місті Києві також не має.

05.07.2021 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 14.07.2021.

В подальшому відкладено розгляд справи на 28.07.2021.

Відповідач не скористався можливістю надати відзив на позовну заяву.

Представники сторін в судове засідання не прибули, разом з тим, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, справа розглядається у порядку письмового провадження.

Проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Приватний виконавець Єфіменко Д.О. відкрив 13.04.2021 виконавче провадження № 65134802 за заявою стягувача ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" на підставі виконавчого напису № 2700, виданого 30.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Григорян Д.Г. про стягнення з позивача боргу в сумі 12370 грн.

В постанові вказана адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

За даними Єдиного реєстру приватних виконавців України Єфіменко Денис Олегович здійснює свою діяльність з 27.11.2018 року (номер посвідчення 0248) у виконавчому окрузі м. Київ.

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2021 протиправною позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частина 2 стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1, частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону № 1403-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються зокрема виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність. Згідно з п.4 ч.2 ст. 23 вказаного Закону, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Єфіменка Дениса Олеговича визначено місто Київ.

За приписами ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

В основу доводів позовної заяви позивач покладає той факт, що він ніколи не проживав та не проживає, не перебуває та не має майна у виконавчому окрузі м. Києва, а тому підстави для відкриття провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменком Денисом Олеговичем відсутні.

Відповідно до Довідки військової частини НОМЕР_1 позивач на постійній основі проходить військову службу з 29.10.2018, яка знаходиться в Кіровоградській області.

Згідно відмітки у паспортному документі позивача ОСОБА_1 з 1993 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" місце проживання, місце перебування чи місцезнаходження не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання, адже у законі застосовуються всі три поняття.

Згідно ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Однак, позитивним зобов`язанням приватного виконавця в світлі ч.2 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження є пересвідчення у можливості такого відкриття з урахуванням територіального критерію.

При наявності інформації щодо місця проживання чи перебування боржника приватний виконавець так само має пересвідчитись, що надана адреса відповідає ознакам цих юридичних термінів, визначення яких надається у ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Особливої уваги слід приділити необхідності встановлення дійсності адреси у випадку, коли документальні підтвердження її відповідності місцю проживання чи перебування відсутні.

Такі дії, зокрема, відповідатимуть положенням ст.19 Конституції України та слугуватимуть дотриманню встановленого ст. 2 КАС України критерію обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд бере до уваги ту обставину, що документально підтверджена адреса позивача, а саме зареєстроване місце його проживання, а також адреса проходження військової служби, мала бути наявна у наданих до приватного виконавця документах і така адреса могла бути перевірна відповідачем, однак цього вчинено не було.

Місце проживання/перебування боржника може не співпадати із його "зареєстрованим місцем проживання". Разом з тим, відповідач не надав суду доказів того, що АДРЕСА_2 є місцем перебування або фактичного проживання позивача.

Примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення).

Окрім того, здійснення виконавчих дій саме за місцем проживання/перебування боржника обумовлюється також змістом цих дій. При примусовому виконанні рішення, відповідно (встановлені) засоби й способи досягнення потрібного результату (належного виконання рішення) можна охарактеризувати як жорсткі стосовно боржника, адже виконавець зобов`язаний вживати всіх радикальних заходів для того, щоб рішення було виконано, позаяк пріоритет у цій процедурі мають інтереси стягувача.

Приміром, якщо йдеться про рішення майнового характеру, то звертається стягнення на майно боржника (у першу чергу - на кошти та інші цінності, за їх відсутності чи недостатності - на нерухоме майно (стаття 48 Закону № 1404-VIII). Поряд з тим, за заявою стягувача виконавець може одразу звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (якщо сума стягнення не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати; стаття 68 Закону № 1404-VIII), як-от було у випадку із заявою ТОВ "ФК "Фінанс Інновація". Тому місце виконання рішення законодавець прив`язав до місця проживання, перебування боржника. Подібним чином можна пояснити опосередкованість місця виконання рішення місцезнаходженням майна боржника, на яке можна звернути стягнення (за рішеннями майнового характеру).

У контексті обставин цієї справи наведені міркування суду мають на меті донести думку про те, що місце проживання (або ж "адреса проживання", як зазначено у виконавчому написі приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 30.03.2021 № 2700) має відповідати дійсності. Іншими словами, не стільки номінальна адреса проживання боржника, скільки його фактичне, реальне місце проживання повинні визначати місце виконання рішення задля досягнення мети виконавчого провадження і дотримання його засад, визначених статтею 2 Закону № 1404-VIII"

Виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі. Водночас, приватний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону № 1403-VIII), повинен дотримуватися принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності (частина перша статті 4 Закону № 1403-VIII).

Закріплені у статті 4 Закону № 1403-VIII засади діяльності, зокрема, приватного виконавця вимагають діяти добросовісно, що, окрім іншого, вимагає від нього більш вдумливого і ретельно виваженого підходу до виконання своїх професійних обов`язків".

Вказані висновки суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, суд дійшов таких висновків:

по-перше, фактичне місце перебування, місце реєстрації, а також належне позивачу майно не перебуває на території виконавчого округу міста Києва, протилежне відповідачем не доведено.

по-друге, приватний виконавець не вчинив дій щодо перевірки обґрунтованості підстав для відкриття виконавчого провадження №65134902 щодо ОСОБА_1 в межах виконавчого округу міста Києва.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи та звернення стягнення на доходи, яка фактично проживає та зареєстрована в м. Херсоні, а несе службу в Кіровоградській області.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, чим порушено права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 та 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі встановлених судом обставин, за результатом оцінки наявних письмових доказів суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про відкриття виконавчого провадження ВП №65134802 від 13.04.2021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Повний текст рішення підписано 06.08.2021.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000