Справа № 480/6835/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
10 серпня 2021 року справа № 480/6835/21
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік у меншому розмірі, ніж передбачено с.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV;
- зобов`язати нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18).
Свої вимоги мотивує тим, що позивач має статус учасника бойових дій та відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Проте, у період з 2015 по 2020 роки отримав допомогу не в повному обсязі. У зв`язку з цим, позивач у червні 2021 року звернувся до Департаменту соціального захисту населення Сумської ОДА з вимогою про виплату йому допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Однак, відповідач листом від 18.06.2021 відмовив йому у задоволенні заяви. На думку позивача, Департаментом порушено його право на отримання разової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства.
Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що він дізнався про невідповідність розміру одноразової грошової допомоги до 05 травня лише у лютому 2021 року в ході моніторингу судової практики Верховного Суду, де побачив постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі № 440/2722/20.
Відповідно до ухвали суду від 28.07.2021 позовна заява була залишена без руху у зв`язку з порушенням строку звернення до суду, а саме позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій в частині недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2015 по 2020 рік та зобов`язати нарахувати та виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за період з 2015 по 2020 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум такої допомоги. Позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати в ній інші підстави для поновлення строку. Також вказано про необхідність надати копію прозову з додатками для відповідача.
На виконання ухвали суду, позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що він дізнався про невідповідність розміру одноразової грошової допомоги до 05 травня лише у лютому 2021 року в ході моніторингу судової практики Верховного Суду, де побачив постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі № 440/2722/20. Тобто позивач зазначив ті ж самі підстави для поновлення строку звернення до суду, які вказані в заяві від 27.07.2021.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту- КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Приписами частини 2 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Тобто поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.
Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та врахована судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.
Згідно з частиною 2 статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.97) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані".
Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує дії Департаменту щодо нарахування позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за період з 2015 по 2020 роки, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020.
Водночас з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 27.07.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки.
Причиною пропуску строку звернення до суду позивач у своїй заяві вказує, що про порушення свого права він дізнався у лютому 2021 року. Інші поважні причини строку звернення до суду позивачем не зазначені, докази не надані.
Разом з тим, позивач, отримуючи за кожен вказаний рік грошову допомогу в неповному розмірі, знав про порушення свого права стосовно виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій.
Таким чином, позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду без поважних причин з позовними вимогами в частині перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки.
На підтвердження вказаного висновку, суд також зазначає наступне.
Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Згідно із статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій щодо ненарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.
Тобто перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Позивач, будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги в період з 2015 року по 2020 рік, у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.
Суд зауважує, що нарахування і виплата допомоги до 5 травня здійснюється щорічно і про її розмір позивачу було достеменно відомо на момент її отримання в 2015-2020 роках відповідно, а тому прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 № 3-р/2020, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, не може слугувати підставою для поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог, що стосуються отримання допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки.
Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи, що підстави, вказані позивачем у заяві не є поважними причинами пропуску строку, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015- 2020 роки у меншому розмірі, ніж передбачено с.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV; зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015 - 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18).
Строк звернення до суду з позовною вимогою щодо виплати грошової допомоги 05 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, позивачем не порушено.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015- 2020 роки у меншому розмірі, ніж передбачено с.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV; зобов`язання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня за 2015 - 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року № 3-р/2020 у справі №1-247/2018 (3393/18) - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Бондар