Справа № 520/9809/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2021 р. № 520/9809/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Харківській області щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10057,75 гривень, утриманої під час виплати компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби в СБУ; зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 10057,75 гривень, утриманої під час виплати компенсації за неотримане речове майно під час проходження військової служби в СБУ; стягнути з Управління Служби безпеки України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 07.05.2021 по день набрання законної сили рішенням суду за результатом розгляду даної позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача є протиправними та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, та була отримана ним, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

01.07.2021 відповідачем до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що дії відповідача є правомірними, та відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 з серпня 1996 року по 06.05.2021 проходив військову службу в Службі безпеки України.

Наказом Голови СБУ №578-ос/дск від 30.04.2021 позивач був звільнений з військової служби в СБУ за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України №1262/2007 від 27.12.2007 та підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас СБУ.

Наказом УСБУ в Харківській області №85-ос/дск від 06.05.2021 позивач виключений зі списків особового складу з 06.05.2021.

Позивачу була проведена виплата компенсації за неотримане речове майно у сумі 44980,50 гривень, що підтверджується випискою по рахунку №UA1092906 від 28.05.2021.

Проте, позивачем зазначено, що фінансовим відділом УСБУ в Харківській області не здійснено йому виплати грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено статтею 168.5 Податкового кодексу України та Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 року № 17).

Позивач вважаючи такі дії відповідача незаконними, звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Отримання речового забезпечення військовослужбовців або його грошової компенсації визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII).

Статтею 9-1 Закону №2011-XII встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідним порядком є Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Постанова №178).

Пунктом 3 Постанови №178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Поняття звільнення з військової служби і припинення виконання обов`язків військової служби наведені у Законі України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) та Порядку проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначений Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007р (далі - Положення №1262/2007р).

Частиною 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 68 Положення №1262/2007р., встановлено, що днем звільнення військовослужбовців Служби безпеки України з військової служби в запас або у відставку вважається день, з якого їх наказом виключено зі списків особового складу Служби безпеки України.

Таким чином, фактичне звільнення, тобто припинення виконання обов`язків військової служби є підставою для отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Зазначені виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно як і інші виплати грошового забезпечення військовослужбовців згідно вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) передбачають відповідне оподаткування, як доходів фізичних осіб.

Статтею 162 Кодексу встановлено, що платником податку є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Статтею 163 Кодексу встановлено, що об`єктом оподаткування резидента (фізичної особи) є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування визначаються базою оподаткування, який згідно статті 23 Податкового кодексу України встановлюється для кожного податку окремо.

Зокрема, статтею 164 Кодексу встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Порядок визначення бази оподаткування грошового забезпечення та компенсаційних виплат військовослужбовців був неодноразово роз`яснений Державною фіскальною службою України, у листах від 28.1.2015 №2400/7/99-99-17-03-03-17, від 31.03.2017 №5257/5/99-99-13-02-03-16, від 27.11.2017 №32492/7/99-99- 13-02-03-17.

Зокрема, в листі від 27.11.2017 №32492/7/99-99-13-02-03-17 Державною фіскальною службою України з метою забезпечення однозначного трактування окремих норм Податкового кодексу України надала відповіді на найбільш актуальні запитання платників податків, зокрема, щодо оподаткування доходу, отриманого особами, звільненими з військової служби, членами сімей і утриманцями, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, у вигляді грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Вказаними роз`ясненнями зазначено, що пп. 165.1.10 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України встановлено вичерпний перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, сума грошового або майнового утримання чи забезпечення військовослужбовців строкової служби (у тому числі осіб, що проходять альтернативну службу), передбачена законом, яка виплачується з бюджету чи бюджетною установою.

Разом з тим, згідно з пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім доходів, визначених ст. 165 Кодексу.

Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок.

Враховуючи наведене, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно, яка передбачена Порядком №178 і одержана особами, звільненими з військової служби, членами сімей і утриманцями, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

Водночас відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, п. 2 якого передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (далі - Положення № 44).

При цьому законодавчі підстави для компенсації податку на доходи фізичних осіб членам сім`ї і утриманцям, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, відсутні.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 4 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464), платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) є, зокрема, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно з абзацом другим п. 1 частини першої ст. 7 Закону №2464 базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є суми грошового забезпечення кожної застрахованої особи.

Оскільки нарахування єдиного внеску здійснюється на суми грошового забезпечення кожної застрахованої особи, то дохід у вигляді грошової компенсації вартості за неотримане речове майно не є базою нарахування єдиного внеску.

Таким чином, після звільнення в запас чи відставку військовослужбовця, внаслідок припинення виплати грошового забезпечення втрачається база оподаткування у вигляді грошового забезпечення на яку в свою чергу може бути нарахована сума компенсації утриманого податку.

При цьому, як зазначено вище, саме звільнення з військової служби є підставою для нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно згідно Порядку №178, яка в свою чергу не є грошовим забезпеченням як база оподаткування, а відтак не передбачає законної можливості компенсації утриманого податку згідно приписів ст. 168.5. ст. 168 Податкового кодексу України та Положення №44.

Таким чином, твердження позивача щодо протиправної бездіяльності не відповідають дійсності, оскільки згідно вищевикладеного відповідачем не було порушено або не виконано жодного нормативного припису, а утримання податку на доходи з фізичних осіб при виплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно є законними та обґрунтованими.

З огляду на зазначене, похідні вимоги позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 07.05.2021 по день набрання законної сили рішенням є безпідставними.

Зокрема, за правилами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП обумовлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівнику сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, застосування передбаченої статтею 117 КЗпП відповідальності здійснюється у разі невиплати згаданої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини.

Проте, відповідно до фактичних обставин справи, відповідачем здійснена виплата грошової компенсації у повному розмірі, який визначений діючим законодавством та податковими приписами, у зв`язку із чим правові підстави для стягнення середнього заробітного заробітку відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Служби безпеки України в Харківській області (вул. Мироносицька, буд. 2, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов