Справа № 340/665/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 340/665/21

адміністративне провадження № К/9901/28167/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Калашнікової О.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Станція Придніпровська» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі №340/665/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станція Придніпровська» до Онуфрївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про часткове скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Станція Придніпровська» звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання неправомірним та скасування пункту 3 постанови державного виконавця Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22 січня 2021 року у виконавчому провадженні №64229379.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Станція Придніпровська» зазначило, що 21 січня 2021 року державним виконавцем Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутовою Тетяною Родіонівною відкрито виконавче провадження з виконання наказу №912/14/19, виданого Господарським судом Кіровоградської області 17 червня 2020 року щодо зобов`язання ТОВ «Станція Придніпровська» повернути Державному підприємству «Укрриба» державне нерухоме майно - гідротехнічні споруди загальною вартістю 812761,00 грн та постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 81276,10 грн. Позивач не погоджується з пунктом 3 вказаної постанови щодо стягнення виконавчого збору, оскільки ним вже було сплачено виконавчий збір в розмірі 8874,53 грн у виконавчому провадженні №62675933 щодо примусового виконання наказу №912/14/19, виданого Господарським судом Кіровоградської області 17 червня 2020 року. Також, з посиланням на положення частини шостої статті 27, статей 60, 63 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що відповідачем невірно визначено суму виконавчого збору.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що копія платіжної вимоги №62580247 від 04 серпня 2020 року, згідно якої з рахунку ТОВ «Станція Придніпровська» списані кошти у розмірі 8874,53 грн на рахунок отримувача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не містить призначення платежу «виконавчий збір», а статті 18, 48, 49 Закону України «Про виконавче провадження», на які вказані в рядку «призначення платежу» копії платіжної вимоги №62580247 від 04 серпня 2020 року, не регулюють обставини визначення, сплати або стягнення виконавчого збору. Крім того, суди зауважили про наявність у державного виконавця Онуфріївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кутової Тетяни Родіонівни підстав для прийняття пункту 3 постанови від 22 січня 2021 року ВП№64229379 про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Станція Придніпровська» у розмірі 81 276, 10 грн та відповідає приписам частини другої статті 27 Закону №1404-VIII.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

У касаційній скарзі заявник послалася на те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, і справа має для позивача виняткове значення, оскільки, у разі залишення в силі судових рішень судів попередніх інстанцій, призведе до додаткових невиправданих фінансових витрат, а також, що сума виконавчого збору є надмірним тягарем для підприємства, який може призвести до зриву виплату заробітної плати працівникам та сплати податкових платежів. Разом з тим, крім загального посилання на винятковість справи, заявником не наведено вмотивованих підстав щодо застосування судами норм права у спірних правовідносинах, правильність застосування яких матиме фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо особа яка подає касаційну скаргу, обґрунтовано довела, що саме цей випадок стосується його безпосередньо, порушує його права, свободи та інтереси.

Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, також може бути зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Однак, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, виняткового або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Поряд з цим, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду на які у касаційній скарзі посилається позивач та зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів констатує, що правовідносини та предмет спору у них є різними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

З огляду на вказане, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Станція Придніпровська» на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у справі №340/665/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станція Придніпровська» до Онуфрївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про часткове скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов О.В. Калашнікова Н.М. Мартинюк