Справа № 120/743/21-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/743/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

10 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним рішення відповідача за № 21 від 11.06.2020 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 04.06.2020.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що з 19.02.2010 отримує пенсію за віком, призначену на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У зв`язку з втратою батька, з яким позивач проживав з 1974 року до дня смерті і на утриманні якого перебував, 04.06.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Рішенням від 11.06.2020 за № 21 відповідач надав відмову, посилаючись на відсутність законних підстав для цього, оскільки заявник не надав документального підтвердження про визнання його особою з інвалідністю з дитинства та висновку про час настання інвалідності. Позивач з вказаним рішенням не погоджується та зазначає, що він є пенсіонером за віком та вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, а тому на підставі п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має право перейти на пенсію по втраті годувальника з дня подання заяви про переведення на такий вид пенсії, тобто з 04.06.2020.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що з 19.02.2010 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.03.2020.

У зв`язку з втратою батька, з яким позивач проживав з 1974 року до дня смерті, 04.06.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. До зави позивач додав власне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 28.02.1950, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 10.03.2020 та довідку міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Господар Люкс" № 05-21 від 28.04.2020 про те, що позивач постійно проживав з батьком ОСОБА_2 з 11.12.1974 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вели спільне господарство.

Рішенням від 11.06.2020 за № 21 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило позивачу в призначенні на пенсію по втраті годувальника. Свою відмову відповідач обґрунтував відсутністю підстав для переведення позивача ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (померлого батька) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме ненаданням документального підтвердження про визнання заявника особою з інвалідністю з дитинства та висновку про час настання інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) може бути призначена пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

За змістом ст. 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

В силу ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною другою статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Положеннями ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Виходячи з системного аналізу наведених норм чинного законодавства, слід зазначити, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058-IV мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на повному його утриманні та одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

При цьому діти померлого годувальника (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника, якщо вони не досягли 18 років, або ж старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти";

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника);

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

З матеріалів справи встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , є непрацездатною особою, оскільки досяг передбаченого законом пенсійного віку та у зв`язку з цим отримує пенсію за віком.

Також, є доведеним факт спільного проживання позивача однією сім`єю зі своїм батьком ОСОБА_2 в період з 11.12.1974 до 10.03.2020. Це підтверджується довідкою міського комунального підприємства "Управляюча компанія "Господар Люкс" № 05-21 від 28.04.2020, згідно з якою позивач постійно проживав з батьком ОСОБА_2 з 11.12.1974 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вели спільне господарство.

Втім, слід зауважити, що в силу положень ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Водночас частиною другою цієї ж статті чітко визначено, хто саме належить до таких непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника та, відповідно, має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV діти померлого годувальника вважаються непрацездатними членами сім`ї померлого годувальника у випадках: 1) недосягнення ними 18-річного віку та 2) старші цього віку за умови, що вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, тобто діти будь-якого віку, якщо їм встановлено інвалідність з дитинства.

Пунктом 2.18 Порядку № 22-1 передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

У матеріалах справи немає відомостей про те, що позивач є особою з інвалідністю. Також судом встановлено, що до своєї заяви від 04.06.2020 про призначення пенсії по втраті годувальника позивач не надав документального підтвердження визнання його особою з інвалідністю з дитинства та висновку про час настання інвалідності.

Таким чином, є обґрунтованими доводи відповідача про відсутність законних підстав для переведення позивача, як сина померлого годувальника, з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, оскаржене рішення відповідача № 21 від 11.06.2020 по суті є правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання позивача на пункт 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV є безпідставними, оскільки його норми стосуються виключно чоловіка (дружини), батька, матері померлого годувальника, а отже, не можуть поширюватись на позивача, як дитину (сина) померлого годувальника, незалежно від того, що позивач є непрацездатним та досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Також, помилковими є посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України № 592/4761/17 від 09.10.2020 та постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду № 240/2788/20 від 03.09.2020, оскільки предмет спору в зазначених справах стосувався призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника дружині (справа № 240/2788/20) та батькові (справа № 592/4761/17) померлих годувальників.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.