Справа № 461/7242/16-а
Суддя: Фролова Л. Д.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/7242/16-а
Провадження № 2-а/461/13/21
УХВАЛА

05.08.2021 року, Галицький районний суд м. Львова, у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі судового засідання Євтушенко В.Ю.

за участі:

представника позивача Конарської І.Я.

представників відповідача Процик І.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ТзОВ «ОВАЦІЯ» до виконавчого комітету Львівської міської ради, про визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768, -

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2016 року позивач, звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768».

За ініціативою суду на обговорення учасників було поставлене питання з*ясування поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Представник позивача заявила усне клопотання про поновлення строків звернення до суду зазначивши, що з березня 2016 року підприємство «Овація» та вона безпосередньо зверталися до суду за скасуванням адміністративних штрафів, які накладалися за рішенням ЛМР, що є предметом оскарження у даному позові. При цьому, їм у скасуванні адміністративних штрафів було відмовлено, оскільки не було скасоване рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768». Саме з таким позовом вони і звернулися 08 листопада 2016 року до адміністративного суду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вищезазначеного клопотання представника позивача заперечив, оскільки на його думку, причини пропуску строку звернення до суду є неповажними та просив суд повернути адміністративний позов без розгляду згідно норм КАСУ.

Розглянувши усну заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду, заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи наступне.

У відповідності до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За частиною другою статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Пунктом 7 частини 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України надано визначення суб`єкта владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень , або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючі пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

З огляду на вказане, дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа "Gradescolo S.R.L. проти Молдови".

У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 15.02.2018 по справі №800/499/17, строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Крі того, слід враховувати, що поновлення процесуальних строків на оскарження судових рішень є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що представником позивачем не наведено суду обґрунтованих доводів в підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом. Як вбачається безпосередньо зі змісту позову, так і з пояснень представника позивача, про існування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768, їм достеменно було відомо у березні 2016року. Однак до суду позов надійшов 08 листопада 2016 року. При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважні причини пропуску строку звернення суду надано не було.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до переконання, що позовна заява ТзОВ «ОВАЦІЯ» до виконавчого комітету Львівської міської ради, про визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768 підлягає поверненню позивачу без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 169, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ТзОВ «ОВАЦІЯ» до виконавчого комітету Львівської міської ради, про визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20 грудня 2010 року №1768,- залишити без розгляду.

Повний текст ухвали проголошено 09 серпня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Головуючий суддя Л.Д. Фролова