Справа № 300/3758/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2021 р. справа № 300/3758/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії при нарахуванні пенсійного забезпечення особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 13, 49, 50, 51, 56 та 57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати привести розмір основної пенсії у відповідність до вимог чинного законодавства, але не нижче прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановивши виплати додаткової пенсії за втрату здоров`я та надбавки за понаднормований стаж від розміру зарплати, взятої для обрахунку пенсії із 08.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зауважує, що станом на дату звернення до органу пенсійного фонду (13.06.2020) його основна пенсія за віком склала 1243,24 грн., що нижче від прожиткового мінімуму на 394,76 грн. (1638) . Доводячи його до рівня прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, вважає, що відповідач позбавив його другої додаткової пенсії за втрату здоров`я, що передбачена статтею 49 Закону України 796- ХІІ. Позивач зазначає, що частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено право на збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про приведення пенсійного забезпечення позивача до вимог чинного законодавства, однак відповідач протиправно відмовив у задоволенні прохання позивача. Також зазначає, що його трудовий стаж становить 25 років 5 місяців 9 днів, що не заперечується відповідачем, відтак має право на повну державну пенсію та надбавку до неї за п`ять понаднормових років стажу, а саме в розмірі 5% від зарплати взятої для обрахунку пенсії.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набрав чинності з 11.10.2017, внесено зміни до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Внаслідок цих змін правове регулювання спірних правовідносин змінилось і збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною 2 статті 56 цього Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пов`язане з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У випадку, коли особа не виявляє бажання перейти на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а залишається на пенсії за віком на умовах частини 1 статті 27 цього Закону, то орган Пенсійного фонду у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно припиняє виплату збільшення пенсії, передбачене частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 2148-VIII від 03.10.2017. Зауважує, що позивачу призначено пенсію за наявності страхового стажу 25 років 5 місяців, а не 35, тому збільшення пенсії за віком на 1 відсоток суперечить чинному законодавству, так як у нього відсутній понаднормовий стаж. Зауважує, що заява позивача про перерахунок пенсії розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», оскільки він звернувся з порушенням вимог, встановлених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. Просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 24).

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечує доводи відповідача та просить суд позов задовольнити. Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, зазначену в судових рішеннях у справах №565/1447/17 і 560/675/17. Зазначає, що для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина в статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи (а.с.33).

З 08.02.2021 по 10.03.2021 головуючий суддя у справі перебувала у відпустці та на листку непрацездатності.

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 (категорія 2) та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали, внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Позивач з 20.09.2013 отримує пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку встановленого для одержання державних пенсій згідно із пунктом 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка обчислена за нормами частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 47).

08.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо приведення пенсійного забезпечення у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки трудовий стаж позивача складає 25 років 5 місяців і 9 днів, відтак він має право на повну державну пенсію, другу пенсію - за втрату здоров`я та надбавку за понаднормативний стаж за 5 років.

Листом від 30.10.2020 №3486-3307/Г-03/8-0900/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача, що йому призначена пенсія відповідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка обчислена за нормами частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії позивача виходить набагато менший від попереднього, а тому відсутні підстави для його проведення. Розмір пенсії позивача обчислений з урахуванням страхового стажу 25 років 5 місяців (індивідуальний коефіцієнт становить 0,78861) та заробітної плати за період з 01.07.1986 по 31.12.1990 і з 01.07.2000 по 31.03.2005 - 3855,38 грн., в тому числі: 979,92 грн. основний розмір пенсії; 263,32 грн. доплата до пенсії при неповному стажі; 170,82 грн. додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії; 297,94 грн. доплата до мінімальної пенсійної виплати (а.с. 10).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

09.07.2003 прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно із статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п. 2 ст. 56 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 відсотків заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 відсотків заробітку.

11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII, згідно із пунктом 3 частини другої розділу І якого пункт другий Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп - Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини 2 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, вищенаведеними нормами надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 процент заробітку за рік.

Як слідує із матеріалів пенсійної справи, позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до п. 1 ч.1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який відпрацював на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 та обчислено відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію позивачу призначено до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії з збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується тверджень відповідача про необхідність застосування до позивача положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» разом з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як того вимагає чинна редакція норми, суд зазначає наступне.

Зміст частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме «призначення пенсії», а не інших випадків. При цьому таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За вказаних обставин відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.

Крім того, у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 2-1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Водночас, чинним законодавством в імперативному порядку встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком повинен відповідати розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Із змісту висновків, викладених в п.2.3 рішення Конституційного Суду України № 5-р/2018 від 22.05.2018р., у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 12 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VIII, слідує, що статтею 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, включаючи право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша); визначено джерела і механізми соціального забезпечення громадян (частина друга); та встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя). У державі, яку проголошено соціальною, визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму має реально забезпечувати гідний рівень життя людини.

В аспекті наведеного суд зауважує, що для визначення відповідності розміру пенсії позивача вимогам ст.46 Конституції України слід враховувати всі отримувані ним доходи з бюджету, тобто, загальну суму пенсійних (соціальних тощо) виплат, а не виокремлювати лише розмір пенсії за віком.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2020 рік", який вступив в дію з 01.01.2020, встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 вказаного Закону такий прожитковий мінімум складає: з 1 січня 2020 року 1638,00 грн., з 1 липня - 1712,00 грн., з 1 грудня - 1769,00 грн.

Із заявою про перерахунок основної пенсії у розмірі, не нижчому, ніж розмір прожиткового мінімуму, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області 08.10.2020.

Станом на час звернення позивача із вказаною заявою, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у відповідності до статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" становив 1712,00 грн. Як слідує із рішення відповідача 23.04.2020, яким проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , загальний розмір пенсії за віком позивача з 01.07.2020 призначено в розмірі 1712,00 грн.

Отже, загальний розмір пенсії позивача за віком на час його звернення із відповідною заявою про перерахунок пенсії становить 1712,00 грн., що не є меншим розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого Законом України „Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Також із матеріалів справи слідує, що здійснення пенсійним органом регулярних перерахунків пенсії позивача з метою відповідності розміру його пенсії величині прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с.52-65).

Розмір щомісячної додаткової пенсії позивача за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено в п.13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2011 для осіб які належать до 2 категорії з 01.01.2012 - 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.07.2012 - 18% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 24.04.2014 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 в розмірі 170,82 гривні.

Суд звертає увагу, що відповідач станом на час розгляду заяви від 08.10.2020 не відмовляв позивачу у виплаті додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю. Більше того, як слідує із матеріалів справи, виплата позивачу додаткової пенсії, як особі віднесеній до 2 категорії з числа ліквідаторів здійснюється у розмірі 170,82 грн., що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №19 від 24.02.2021 (а.с.62),

Таким чином, оскільки позивач отримує, окрім пенсії за віком, додаткову пенсію потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також доплату до прожиткового мінімуму, що у своїй сукупності призводить до отримання ним пенсії в розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому у задоволенні позовної вимоги позивача про приведення у відповідність розміру основної пенсії за віком величині прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановивши виплати додаткової пенсії, слід відмовити.

Твердження відповідача про невідповідність заяви позивача від 08.10.2020 формі, встановленій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 25.11.2005 № 22-1, суд вважає помилковими з огляду на наступне.

Заяву про перерахунок розміру пенсії позивачем подано 08.10.2020, про відсутність у заяві будь-яких даних для проведення перерахунку пенсії - орган пенсійного фонду не вказав. Невідповідність заяви встановленій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 25.11.2005 № 22-1 формі не може мати наслідком позбавлення позивача права на отримання пенсії в підвищеному розмірі. Про відсутність будь-яких необхідних документів, які не були додані до заяви, відповідач також не зазначав.

Суд також вважає некоректним посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.10.2019 у справі № 809/627/18, оскільки спірні правовідносини у вказаній справі такій справі стосуються припинення виплати особі раніше перерахованої пенсії, а не перерахунку пенсії.

Що стосується дати перерахунку пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Право на перерахунок пенсії реалізується особою на підставі власного волевиявлення шляхом подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви.

Як встановлено частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3 статті 42 і частиною 5 статті 48 цього Закону, провадиться, зокрема, в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Судом встановлено, за перерахунком пенсії позивач звернувся 08.10.2020. Отже, перерахунок пенсії позивачу слід проводити з 01.10.2020.

Враховуючи наведене, суд залишає без задоволення позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії, починаючи з 08.10.2017.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії з збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відтак слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження слідує з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України № 2235-III "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

В частині 2 статті 2 Закону України № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частини 2 ст.233 Кодексу законів про працю України можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачувався відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір". Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, а відтак, розподіл судових витрат на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.