Справа № 520/14290/2020
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 520/14290/2020

провадження № К/9901/26566/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Уханенка С. А., Шевцової Н. В.,

перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якій просила визнати протиправними та скасувати постанови:

- про відкриття виконавчого провадження від 13 серпня 2020 року у ВП № 62806644, відкритого на підставі виконавчого напису №14997 виданого 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С.;

- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13 серпня 2020 року у ВП №62806644;

- про стягнення з боржника основної винагороди від 13 серпня 2020 року у ВП №62806644;

- про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20 серпня 2020 року у ВП №62806644.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними постановами приватного виконавця відкрито виконавче провадження №62806644 за виконавчим написом №149970, виданим 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 16261 гривень на користь ТОВ «Фінфорс». Позивач вказував, що у постановах винесених у виконавчому провадженні №62806644 і копії виконавчого напису вказано адресу його місця проживання: АДРЕСА_1 , однак, жодного відношення до зазначеної адреси він не має. Зазначав, що адреса реєстрації місця проживання позивача міститься також у заяві від 03 серпня 2020 року Вих. №б/н, копії виконавчого напису, копії договору про споживчий кредит №721595-А від 01 грудня 2019 року, що, на його думку, підтверджує факт обізнаності відповідача про місце його проживання.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 05 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року, позовні вимоги задовольнив.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій як підставу касаційного оскарження зазначив пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та вирішення питання про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Своєю чергою, стаття 287 регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішення приватного виконавця, а судові рішення у цій справі ухвалені за особливостями, встановленими статтею 287 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухваленого судом апеляційної інстанції у цій адміністративній справі судового рішення у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.

Варто зазначити, що 15 липня 2021 року Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі № 380/9335/20, у якій, з-поміж іншого, Суд указав, що саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією та сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду під час перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі № 380/9335/20 констатував правильність відповідних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №380/7750/20, та не убачав підстав для відступлення від вказаної правової позиції.

Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 520/14290/2020 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, з участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», про визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді С. А. Уханенко

Н. В. Шевцова