Справа № 645/2717/21
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/2717/21
УХВАЛА

30 липня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко С.Ю. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4034443 від 07 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрито, та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Харківській області ДПП на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн.

20.07.2021 року до суду поштою надійшла вказана заява про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій представник позивача просить ухвалити додаткове рішення по справі, а саме стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з УПП в Харківській області ДПП на користь позивача витрати по сплаті професійної правничої допомоги в сумі 2500 грн., та судовий збір в розмірі 454 грн., оскільки під час судового розгляду справи представник позивача просив їх вирішити в порядку ст. 139 КАС України. Також до вказаної заяви додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання вказаної заяви, оскільки її помилково, а саме 14.07.2021 було спрямовано на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова, а не до Київського районного суду м. Харкова.

Учасники судового розгляду в судове засідання не викликались відповідно до ст. 252 ч.3 КАС України.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Згідно частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у

справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішення у даній справі ухвалено 09 липня 2021 року, тобто останнім днем для подання доказів, наведених в ч.7 ст. 139 КАС України є 14 липня 2021 року.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Згідно з ч. 8 ст. 120 КАС України останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Відповідно до ч. 9 ст. 120 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Судом встановлено, що така заява від представника позивача надійшла до суду 20 липня 2021 року поштою, яка спрямована відповідно до штампу на конверті - 16 липня 2021 року, тобто із пропущенням строку, оскільки представник позивача спрямував її 14.07.2021 року на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова (номер поштового відправлення 594), про що свідчить наданий до суду опис з Укрпошти.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми абз. 2, 3 ч. 7 ст. 139 КАС України щодо залишення без розгляду заяви у разі пропущення строку її подання є імперативними.

Відтак, основними умовами для прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат , зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Недодержання процесуальної умови, зокрема подання заяви не у визначений ч. 7 ст. 139 КАС України строк - унеможливлює задоволення заяви позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат .

Норми КАС України не передбачають поновлення строку на подачу заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи, що дійсно представником позивача при розгляді справи було повідомлено суд про неможливість подання вказаних доказів, та він просив вирішити вказане питання після ухвалення рішення по справі, однак, спрямував заяву за межами встановленого 5-денного строку, який поновленню не підлягає, а тому дана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись, ст. ст. 120-121, 139, 143, 252 КАС України, суд,-

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко С.Ю. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 30 липня 2021 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ