Справа № 380/8863/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року справа № 380/8863/20

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Липитчук Я.І.,

за участю:

представник позивача Герей О.Д.,

представник відповідача Гурняк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2020 № .

Ухвалою судді від 26.10.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 16.11.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 10.02.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП за видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт, тобто здійснює вантажні автомобільні перевезення. Під час фактичної перевірки встановлено, що у позивача є ліцензія на право зберігання пального № 2000883 від 20.05.2020 з терміном дії з 20.05.2020 до 20.05.2025, за місцем зберігання пального: АДРЕСА_1 . При цьому виявлено, що за видатковими накладними від 16.04.2020 № 624, від 14.05.2020 №705 відвантаження пального здійснювалось за адресою: Львівська обл.. Миколаївський район, с. Тростянець, що є порушенням ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Зазначає, що не зберігав в с. Тростянець придбане за видатковими накладними від 16.04.2020 № 624, від 14.05.2020 №705 пальне, а заправив автомобіль позивача Renault Magnum, 2006 року випуску, вміст паливного баку 1000,00 л. Стверджує що заправка пального в паливний бак не підлягає ліцензуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 щодо місця зберігання пального для власних потреб, встановлено, що згідно з видатковими накладними, а саме накладна від 14.05.2020 № 705, від 16.04.2020 № 624 відвантаження пального здійснювалось за адресою Миколаївський район, с. Тростянець, а діючу ліцензію на зберігання пального для власних потреб видано на адресу АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". Відтак оскаржене податкове повідомлення-рішення винесене правомірно і підстав для його скасування немає.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

07.07.2020 Головне управління ДПС у Львівській області провело перевірку ФОП ОСОБА_1 , місця зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами перевірки складено Акт від 17.09.2020 № 13/563/32.01/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

Перевіркою встановлено: згідно з видатковими накладними від 14.05.2020 № 705, від 16.04.2020 № 624, відвантаження пального здійснювалось за адресою Миколаївський район, с. Тростянець, а діюча ліцензія на зберігання пального для власних потреб видана на адресу

АДРЕСА_1 , чим порушено ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

06.10.2020 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до ОСОБА_1 за порушення ч. 1 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штраф у сумі 500 000 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995р. № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 481/95-BP).

Статтею ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» імпорт і оптова торгівля алкогольними напоями здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на оптову торгівлю. Експорт алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності на підставі ліцензії на виробництво або ліцензії на оптову торгівлю. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» зберіганням пального є діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

У ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» також зазначено, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають.

Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», колісним транспортним засобом є транспортний засіб, призначений для руху безрейковими дорогами, який використовується для перевезення людей і (або) вантажів, а також перевезення і приводу під час руху чи на місці встановленого на ньому обладнання чи механізмів для виконання спеціальних робочих функцій, допущений до участі в дорожньому русі.

З наведених норм чинного законодавства України вбачається, що за Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» ліцензуванню підлягає зберігання пального у місці його зберігання, якими є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Також, з цих норм, а особливо з переліку документів, на підставі яких здійснюється видача ліцензій на право зберігання пального, вбачається, що ліцензуванню підлягає лише зберігання пального, яке здійснюється у певному й цілком конкретному місці (території), яке й повинне бути зазначено у самій ліцензії.

У зв`язку із цим, зберігання пального в автоцистернах, які є колісними транспортними засобами, та паливних баках інших колісних транспортних засобів, отримання ліцензії на право зберігання пального не потребує, оскільки ці транспортні засоби, через можливість їх участі в дорожньому русі та відсутності можливості прив`язати їх до будь-якого конкретного місця (території) місцями зберігання пального, про які йде мова в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива», не являються.

Суд встановив, що між ТОВ «А.І. Бізнес Груп» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу від 29.01.2018 № 29/01/2018/2, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати нафтопродукти у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість на умовах і протягом строку дії цього договору.

На виконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу, продавець передав покупцю дизельне паливо відповідно до видаткової накладної від 14.04.2020 № 624 у кількості 1000 л, видаткової накладної від 14.05.2020 № 705 у кількості 1000 л.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 володіє на праві власності транспортним засобам Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації 15.07.2006, тип пального - дизель.

Відповідно до технічних характеристик та комплектації «РеноМагнум-390», дані щодо ємності паливних баків (основний 550 л, додатковий -450л, додатково - 50л).

Суд встановив, що придбане дизельне паливо використовувалось ФОП ОСОБА_1 виключно для власних потреб в господарській діяльності, для забезпечення роботи власного транспорту відповідно до виду економічної діяльності, без подальшої реалізації та зберігання такого пального.

При цьому відповідно до листа ТОВ «А.І. Бізнес Груп» від 01.10.2020, поставка ФОП ОСОБА_1 дизельного палива, за договором купівлі-продажу від 29.01.2018 № 29/01/2018/2 здійснювалась шляхом зливання дизельного палива з транспортного засобу, яким здійснювалася поставка товару безпосередньо в паливні баки транспортних засобів ФОП ОСОБА_1 , за допомогою устаткування, забезпеченого ФОП ОСОБА_1 .

Отже, вказане дизельне паливо було злито в транспортний засіб Renault Magnum реєстраційний номер НОМЕР_3 та у подальшому повністю використане для потреб власної господарської діяльності позивача.

Доказів наявності у ФОП ОСОБА_1 будь-яких інших ємностей, у яких позивач міг би тримати вказану кількість пального відповідачем суду не представлено.

На момент проведення фактичної перевірки дизельне паливо було повністю використане.

При цьому, слід врахувати і те, що акт перевірки не містить будь-яких даних та посилань на докази, що підтверджують факти зберігання позивачем пального в яких-небудь місцях зберігання, якими є місця (території), на яких розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Не вказано в акті перевірки і кількості пального, яке на момент перевірки зберігалося позивачем.

Також суд звертає увагу, що ліцензія від 20.05.2020 № 2000883 на зберігання палива для власних потреб, яка видана на адресу АДРЕСА_1 , на яку посилається відповідач у акті від 17.09.2020 № 13/563/32.01/ видана після відвантаження дизельного палива відповідно до видаткової накладної від 14.04.2020 № 624 та від 14.05.2020 № 705.

Вказані обставини свідчать, що позивачем не було допущено порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива».

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 06.10.2020 № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 06.10.2020 № .

3. Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 5000,00 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 09.08.2021.

Суддя Кедик М.В.