Справа № 320/4318/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року № 320/4318/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: представників відповідача - Трасковської С.В., Лігоцького М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО ХХІ ПЛЮС» до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» (далі - Позивач, Товариство, ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» звернулося до суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС у Хмельницькій області (далі - відповідач, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати: податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № яким донараховано податку на прибуток в сумі 4734068,00 грн., застосовано штраф в розмірі 2367034,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № яким донараховано податку на додану вартість в сумі 4182305,00 грн. застосовано штраф в розмірі 1045576,25 грн.; податкове повідомлення рішення від 26.02.2020 № яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 1353110,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1652750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств оскільки ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» не отримувало жодних товарів, які б мали правовий статус безоплатно наданих товарів. Указані обставини підтверджені належним чином оформленою первинною документацією. Тому, на думку Позивача, податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № щодо донарахування податку на прибуток в сумі 4734068,00 грн. та застосування штрафу в розмірі 2367034,00 грн. і податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 1353110,00 грн., прийняті ГУ ДПС у Хмельницькій області безпідставно та незаконно, без врахування обставин господарської діяльності Товариства.

Щодо висновків Відповідача про порушення Товариством норм податкового законодавства, що призвело до завищення сум податкового кредиту в сумі 5493413 грн, у т.ч. у квітні 2018 року - 502362 грн., у травні 2018 року - 838712 грн, у вересні 2018 року - 1990321 грн., у жовтні 2018 року- 816780 грн, у листопаді 2018 року - 796321 грн., у лютому 2019 року - 179930 грн. у березні 2019 року - 158877 грн., у квітні 2019 року - 210 109 грн. та несплати податку на додану вартість до державного бюджету, а також до завищення від`ємного значення сум податку на додану вартість, які зараховуються до складу податкового кредиту наступних звітних періодів, на думку Позивача є безпідставними та такими, що не враховують обставини господарської діяльності Товариства.

Вищевказане заниження сум податку на додану вартість виникло, на думку контролюючого органу, в результаті порушення Товариством норм п. 44.1 ст. 44 та п. 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України. Відповідач на підставі висновків про визнання відсутності первинних документів стосовно придбання товарно-матеріальних цінностей у контрагентів Товариства «Врожай-Агро» та Товариства «Агро-Зевс», зробили висновок про нереальність таких господарських операцій, і як наслідок, відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, які сплачені постачальникам за поставлені товари. Позивач це заперечує, оскільки вказані обставини підтверджені належним чином оформленою первинною документацією. Усі податкові накладні, що були складені відповідними контрагентами було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені нормами ПК України терміни. Жодних порушень норм ст.201 ПК України під час проведення перевірки Відповідачем виявлено не було. Тому, на думку Позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті (винесені) Відповідачем безпідставно та незаконно, без врахування обставин господарської діяльності Товариства.

Щодо висновків контролюючого органу про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними №2 від 06.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 11167,42 грн., №6 від 19.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 46217,62 грн., №7 від 19.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 46747,10 грн., №8 від 20.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 95 308,50 грн., №9 від 21.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 94859 грн., які складені та зареєстровані постачальником товару-сої ТОВ «Зелена нива», на думку Позивача є безпідставними так як виписка податкових накладних здійснювалась впродовж одного місяця, що не призвело до будь-якого заниження сум податку на додану вартість. Підтвердженням події на яку виписувались податкові накладні є виписані постачальником видаткові накладні на поставлений товар, тому вищевказані обставини здійснення господарської операції не призвели до порушення норм ПК України та не призвели до нанесення збитків бюджету України, сума ПДВ в розмірі 294299,64 грн. віднесена Товариством до складу податкового кредиту правомірно.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення Позивачем п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України та завищення податкового кредиту за грудень 2018 року в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі 282358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності на думку Позивача є безпідставними так як коригування податкового кредиту з ПДВ в результаті списання безнадійної заборгованості, в зв`язку з не поставкою товару, п. 192.1 ст. 192 ПК України не передбачає. Пункти 198.1 та 198.2 статті 198 ПК України також не визначають обов`язок коригування податкового кредиту з ПДВ в результаті списання безнадійної заборгованості, в зв`язку з не поставкою товару.

З огляду на вищевикладене, ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому вказує, що Товариство не відобразило у фінансовій звітності - у «Звіті про фінансовий результат суб`єктів малого підприємництва», суму безоплатно отриманого активу - сої. Такі дії Товариства, на думку контролюючого органу, призвели до несплати податку на прибуток та завищення від`ємного об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідач зазначає, що перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з постачання (продажу) ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ «Агро-Зевс» на адресу ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» ТМЦ (сої) у зв`язку із відсутністю у постачальників активів на момент постачання, джерела походження активу та фактичного (реального) його виробництва.

Перевіркою встановлено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання сої первинними документами та їх відображення в регістрах бухгалтерського обліку і фінансовій звітності ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс». За реквізитами постачальників ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ «Агро-Зевс» виписані видаткові та податкові накладні з метою легалізації - введення в товарообіг продукції (сої) невідомого походження та, як наслідок формування витрат та податкового кредиту для ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс.

Перевіркою встановлено, що дата виписки більшості товарно-транспортних накладних не відповідає датам, зазначених у видаткових накладних, а також те, що у наданих до перевірки ТТН внесенні неповні відомості, а саме: вказано лише село (місце розвантаження - с. Панівці, Кам`янець-Подільський р-н), без конкретизації точної адреси - вулиці, номеру приміщення, що не дає можливості ідентифікувати куди розвантажувався товар, також в наданих ТТН відсутня печатка перевізника, відсутні дані про час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження.

Згідно бази даних АС «Податковий блок» ДПС України, даних Єдиного реєстру податкових накладних, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, у періоді з 01.04.2018 по 31.05.2018, доходи по взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Врожай-Агро» та іншими особами, яким належать транспортні засоби, що вказані в товарно-транспортних накладних, не значяться.

За даними інформації з БД «Відео контроль - Рубіж», щодо проїзду територією України транспортних засобів (автомобілів та причепів), які зазначені в ТТН «пересування автошляхами України транспортних засобів з державними номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_16, НОМЕР_2 , НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_3 , причепи з державними номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23 в квітні та травні 2018 року зафіксовано тільки на території Хмельницької області, Кам`янець-Подільського району, с.Довжок та Чернівецької області, Хотинського району».

Договір оренди №31/03/2018 від 31.03.2018р., за яким ТОВ «Врожай-Агро» отримано від ФОП ОСОБА_1 в оренду транспортні засоби не посвідчений нотаріально. До перевірки не надано будь яких документів, які б підтверджували що ТОВ «Врожай-Агро» уповноважував ФОП Євстафієва здійснювати від його імені перевезення вантажу в тому числі на виконання умов договору купівлі-продажу сої №18/04-2018 від 18.04.2018 р.

Згідно відповіді, яка надійшла від ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 транспортні засоби надані в оренду ТОВ «Агро-Зевс» в листопаді 2018 року та в січні 2019 року, тоді як поставка (перевезення) сої відбувалася не тільки в листопаді 2018 року та в січні 2019 року, а і у вересні та жовтні 2018 року.

Порушенні кримінальні справи, у яких фігурують ТОВ «Врожай - Агро» та ТОВ «Агро-Зевс».

Виходячи із змісту відзиву Відповідач стверджує про не вірне заповнення ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІV квартал 2017 року, яке призвело як до заниження показників в одному рядку так і до завищення показників в іншому.

Виходячи з тверджень Відповідача у відзиву на позовну заяву ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» в рядку 2050 «Собівартість реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІV квартал 2017 року завищило розмір собівартості на 1183175 грн. Податок на прибуток за даним порушенням 212971,5 грн.

В рядку 2180 «Інші операційні витрати» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІV квартал 2017 року ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» занижено розмір витрат на суму 1232900 грн. Податок на прибуток за даним порушенням (-) 221922 грн.

У рядку 2270 «Інші витрати» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІV квартал 2017 р. ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» завищено розмір витрат на суму 236163 грн. Податок на прибуток за даним порушенням 42509,34 грн.

За вищевказаними порушеннями, на думку контролюючого органу, ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» об`єкт оподаткування за ІV квартал 2017 р. занижений на 186 438 грн. Податок на прибуток на суму 33 558,84 грн.

У відзиві контролюючий орган вказує на порушення п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України - ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» завищено податковий кредит за грудень 2018 року в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі 282358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності.

Відповідач у відзиві зазначає про безпідставність включення Позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, які складені та зареєстровані постачальником товару-сої ТОВ «Зелена нива».

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судових засіданнях проти позову заперечували, просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Хмельницькій області проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» (ПН 37000430), за результатами якої складений акт від 20.01.2020 № 0075/22-01-05-11/37000430 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Агро-Еко ХХІ Плюс» (далі - акт перевірки)

В акті перевірки зазначено, що позивач порушив:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44 пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, п.11, п.12, п.16, п.17, п.18, п.19, п.20, п.29 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, пп.5.5 п.5 П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.02.2000 №39 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2000 за №161/4382, в результаті чого:

занижено податок на прибуток в загальній сумі 4734068 грн., у т.ч.: за IV квартал 2017 р. в сумі 33556 грн., за І півріччя 2018 р. в сумі 1206967 грн., за 3 квартали 2018 р. в сумі 2998256 грн., за 2018 р. в сумі 4450047 грн., за І квартал 2019 р. в сумі 465323 грн., за півріччя 2019 р. в сумі 474 523 грн., за три квартали 2019 р. в сумі 250465 грн.;

завищено суму від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток у сумі 1 353 110 грн., у тому числі за три квартали 2019 року в сумі 1353110 грн.;

п.44.1 ст.44, п.187.1 ст. 187, п.192.1, п.192.3 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, п. 6 розділу III Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, п.19 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 за №137/28267, в результаті чого:

занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету всього у сумі 4182305 грн., в т.ч. в розрізі звітних податкових періодів: за травень 2018 р. в сумі 254551 грн., за червень 2018 р. в сумі 170368 грн., за липень 2018 р. в сумі 602677 грн., за жовтень 2018 р. в сумі 346999 грн., за листопад 2018 року в сумі 1739113 грн., за січень 2019 р. в сумі 1068597 грн.;

завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларацій з ПДВ) на загальну суму 1652750 грн., в тому числі за вересень 2019 року в сумі 1652750 грн.

Акт перевірки підписано із запереченнями, які розглянуті відповідачем та відхилені листом від 21.02.2020 №7104/10/22-01-05-03.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення рішення від 26.02.2020 № щодо донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 4734068,00 грн., застосовано штраф в розмірі 2367034,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № щодо донарахування позивачу податку на додану вартість в сумі 4182305,00 грн., застосовано штраф в розмірі 1045576,25 грн.; податкове повідомлення рішення від 26.02.2020 № щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток в розмірі 1353110,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 26.02.2020 № щодо зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1652750,00 грн.

Позивачем до ДПС України направлено скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення, яка розглянута та залишена без задоволення.

Підставою для заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств став висновок перевіряючих про порушення Товариством норм ПК України та законодавства, яке регулює порядок ведення бухгалтерського обліку, що призвело до заниження суми доходів відображених у фінансовій звітності, яка складалась та подавалась Товариством у 2018-2019 роках, на загальну суму 27467164 грн., в тому числі за півріччя 2018 р. - 6705370 грн., за три квартали 2018 р. - на 16656 976 грн., за підсумками діяльності у 2018 р. - 24722 483 грн., за півріччя 2019 р. - 2744581 грн., за підсумками діяльності впродовж 3-х кварталів 2744581 грн. Перевіряючи вважають, що Товариство не відобразило у фінансовій звітності - у «Звіті про фінансовий результат суб`єктів малого підприємництва», суму безоплатно отриманого активу - сої. Такі дії Товариства, на думку контролюючого органу, призвели до несплати податку на прибуток та завищення від`ємного об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

В акті перевірки зазначено, що контрагенти Товариства неправомірно склали товарно-транспортні накладні, відповідно до яких контрагенти поставляли товар та здійснювали його доставку до складських приміщень Товариства.

Такий висновок перевіряючих ґрунтується на наступних твердженнях, відображених в акті перевірки:

- товарно-транспортні накладні складені з порушенням нормативно-правового акту;

- транспортні засоби, вказані в товарно-транспортних накладних не належать контрагентам, постачальникам;

- транспортні засоби, вказані в товарно-транспортних накладних не орендувались постачальниками у третіх осіб, оскільки договірні відносини не підтверджені належно складеними договорами та відповідними виплатами доходів орендодавцям;

- постачальники транспортних послуг не виписували та не реєстрували податкові накладні на користь контрагентів-постачальників;

- автотранспортні засоби не здійснювали переміщення до відповідних складських приміщень контрагентів та не здійснювали завантажень у відповідних місцях виробництва товару.

Крім того, в акті перевірки перевіряючи зробили висновки про завищення податкового кредиту в сумі 5493413 грн, у т.ч. у квітні 2018 р. - 502362 грн., у травні 2018 р. - 838712 грн, у вересні 2018 р. - 1990321 грн., у жовтні 2018 р.- 816780 грн, у листопаді 2018 р. - 796321 грн., у лютому 2019 р.- 179 930 грн. у березні 2019 р. - 158877 грн., у квітні 2019 р. - 210109 грн.

Такий висновок ґрунтується на твердженнях, відображених в акті перевірки про порушення Товариством норм п. 44.1 ст. 44 та п. 198.1, 198.3 ст. 198 ПК України. Перевіряючі на підставі висновків про визнання відсутності первинних документів стосовно придбання товарно-матеріальних цінностей у контрагентів Товариства ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ «Агро-Зевс», зробили висновок про нереальність таких господарських операцій, і як наслідок, відсутність у Товариства права на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, які сплачені постачальникам за поставлені товари.

Під час здійснення перевірки перевіряючи зробили висновок про безпідставність включення до складу податкового кредиту позивачем сум податку на додану вартість за податковими накладними, які було складені та зареєстровані постачальником товару-сої ТОВ «Зелена нива» по рушення позивачем п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України та завищення податкового кредиту за грудень 2018 р. в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі 282358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування цих рішень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

В статті 14 ПК України наведене визначення понять які вживаються у цьому кодексі, та, відповідно, застосовуються з метою оподаткування.

В даній статті наведене термінологічне визначення безоплатно наданих товарів, робіт, послуг, згідно якого безоплатно надані товари, роботи, послуги - це:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею (п.14.1.13).

Стаття 44 ПК України визначає вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності. Так, згідно даної статті:

- для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. (п.44.1);

- для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. (п.44.2).

Відповідно п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

В п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 вказано, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Так, згідно п.11 П(С)БО 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Відповідно п.12 П(С)БО 16 до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

В пункті 16 П(С)БО 16 наведений перелік загальновиробничих витрат.

За нормами п. 17 П(С)БО 16 витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

В пункті 18 П(С)БО 16 наведений перелік витрат, які відносяться до адміністративних витрат. Пункт 19 П(С)БО 16 містить перелік витрат які включаються до витрат на збут. Витрати, що відносяться до інших операційних витрат визначені в п. 20 П(С)БО 16.

За нормами п.12 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2.11.1999 за №751/4044, первісною вартістю запасів, одержаних підприємством безоплатно, визнається їх справедлива вартість з урахуванням витрат, передбачених пунктом 9 цього Положення (стандарту).

Виходячи з економічного сенсу та термінологічного визначення наведеному в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 19 «Об`єднання підприємств», затвердженому наказом Міністерства фінансів України 07.07.1999 №163, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23.07.1999 за № 499/3792, справедлива вартість - це сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на певну дату.

В додатку до П(С)БО 19 вказаний порядок визначення справедливої вартості придбаних ідентифікованих активів і зобов`язань, згідно якого справедлива вартість визначається виходячи з об`єкту визначення.

Так, при визначенні справедливої вартості запасів, необхідно визначити об`єкт оцінки - чи відносяться запаси до готової продукції і товарів, чи до незавершеного виробництва, чи до матеріалів.

Відповідно додатку до П(С)БО 19 при визначені справедливої вартості готової продукції і товарів вартість визначається виходячи з ціни реалізації за вирахуванням витрат на реалізацію та суми надбавки (прибутку), виходячи з надбавки (прибутку) для аналогічної готової продукції та товарів.

Справедлива вартість незавершеного виробництва визначається виходячи з ціни реалізації готової продукції за вирахуванням витрат на завершення, реалізацію та надбавки (прибутку), розрахованої за розміром прибутку аналогічної готової продукції.

Відновлювальна вартість (сучасна собівартість придбання) є справедливою вартістю матеріалів.

Отже, при отриманні безоплатно товарів, будь-яке підприємство, з метою їх відображення як в бухгалтерському так і в податковому обліку має визначити їх вартість.

Як зазначено в акті перевірки ТОВ «Врожай-Агро» не поставляло до ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» сою загальною вартістю без ПДВ - 6705370 грн. Проте, в акті перевірки не заперечується отримання ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» в квітні-травні 2018 року сої, що в акті перевірки визначено, як безоплатне отримання. Вартість даної сої, як безоплатно отриманої, в акті перевірки визначена перевіряючими за цінами що значаться у накладних на поставку сої товариством «Врожай-Агро» до ТОВ «Агро-Еко XXI плюс».

За нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський та податковий облік базується на даних первинних документів.

Згідно визначення, яке наведено у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

В статті 9 даного Закону зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Правила ведення як бухгалтерського обліку так, відповідно, і податкового обліку передбачають відображення певних подій тільки у тому періоді, у якому вони відбулися.

Зважаючи на вищевикладене, та виходячи зі змісту статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», періодом здійснення зазначених виправлень має бути податковий період одержання підприємством відповідного документу, зокрема, рішення суду, а також офіційної інформації про набуття таким рішенням законної сили.

Верховним Судом у постанові від 22.10.2020 у справі №160/3055/19 висловлено правову позицію щодо того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Також Верховний Суд у вказаній постанові звертає увагу на те, що відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №805/686/17-а, від 12.07.2019 у справі № 808/109/18, від 9.07.2019 у справі № 810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» зареєстроване 30.08.2010 номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР № 0001448, , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основними видами діяльності за КВЕД-2010: 10.41 виробництво масел і жирів, 10.91 виробництво готових кормів для тварин, що містяться на фермах, 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Згідно Статуту «Агро-Еко XXI Плюс» (нова редакція), затвердженого Рішенням №2 від 20.12.2019, розділу 2 «Мета (цілі) та предмет діяльності товариства», пункту 2.2. для вирішення Статутних завдань предметом діяльності Товариства є: виробництво та переробка сільськогосподарської рослинної продукції; надання всіх видів послуг, пов`язаних з виконанням сільськогосподарських робіт та збирання урожаю (очистка, сушка, зберігання зерна, оранка, культивація, вивезення органіки, внесення добрив, посів с/культур, збір врожаю, тощо); виробництво, заготівля, зберігання, перевезення, переробка та реалізація сільськогосподарських продуктів; закупівля сировини та матеріалів, необхідної для діяльності.

Товариство під час ведення господарської діяльності здійснювало господарські операції з придбання товару - сої, який використовувався для виробництва готової продукції - соєвої олії та супутніх матеріалів. Придбання товару проводилось у різних суб`єктів господарювання, в тому числі у ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ «Агро-Зевс».

Судом встановлено, що 18.04.2018 з метою забезпечення виробничого процесу та господарської діяльності між ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» (Покупець) та ТОВ «Врожай-Агро» (Продавець) укладений договір купівлі-продажу №18/04-2018 за яким Продавець зобов`язався продати, а Покупець викупити сою (сировину) згідно ДСТУ4964:2008 Соя Технічні умови, урожаю 2017 року, із відхиленням +/- 5% в об`ємах визначених в Додатку №1 до цього договору.

Ціна сої (сировини) за одну тонну, визначається специфікацією.

Згідно розділу 3 даного договору купівлі-продажу місце поставки: 32376, с. Панівці, вул. Маршала Харченка, 1а, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область.

При доставці Товару автомобільним транспортом, кількість поставленої сої визначається за показниками ваги Покупця в місці поставки.

Навантаження сої в автотранспорт здійснюється навантажувальними засобами та силами Продавця.

При цьому, відповідно до п.3.5 Продавець зобов`язався передати Покупцю оригінали наступних документів на товар: товарно-транспортної накладної; накладної на товар; податкової накладної складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному ст.201 розділу V, ПК України, з урахуванням норм законодавства; завірену Продавцем копію свідоцтва про державну реєстрацію ( або виписка з ЄДРПОУ ) в органах місцевого самоврядування; копію діючого свідоцтва платника ПДВ, завірена печаткою Продавця.

Пунктом 5.1 вищевказаного договору купівлі-продажу передбачено, що товар вважається зданим по кількості після підписання товарно-транспортної накладної, по якості після надання оригіналів документів згідно пункту 3.5. та за актом відбору проб якості сої у лабораторії Покупця.

Гарантії Продавця та інші умови регулюються розділом 9 договору купівлі-продажу №18/04-2018.

Зокрема, в даному розділі, крім іншого вказано, що продавець є сільськогосподарським підприємством - виробником сої і продаж його по даному Договору є операцією з першого постачання олійних культур.(п.9.5).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №18/04-2018 (про що вказано в акті перевірки) позивач отримував товар, який поставлявся ТОВ «Врожай-Агро», на території власних виробничих потужностей (власного складу).

Обов`язок транспортування товару до виробничих потужностей, що належать Товариству, відповідно до договору купівлі-продажу №18/04-2018 покладено на постачальників товару ТОВ «Врожай-Агро». Саме постачальники товару несуть витрати на транспортування товару та виписки відповідних супроводжуючих документів.

Відповідно до пункту 11.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила № 363) товарно-транспортну накладну виписує саме замовник перевезення, і саме замовник несе відповідальність за правильність складання відповідного документу.

При цьому, для суб`єкта господарювання, який не замовляв транспортні послуги і не здійснював перевезення товару, товарно-транспортна накладна ніякої юридичної сили не має.

Видаткові накладні - є документи які містять інформацію щодо придбаних (переданих) товарів. Тобто містять відомості про господарську операцію купівлі-продажу (поставки) товару.

На підтвердження виконання умов договору №18/04-2018.від 18.04.2018 позивачем надана видаткова накладна №42 від 20.04.2018 на суму 939378,00 грн., в т.ч. ПДВ 156563,00 грн., накладна №43 від 21.04.2018 на суму 986175,04 грн., в т.ч. ПДВ 164362,51 грн., накладна №46 від 24.04.2018 на суму 289734,00 грн., в т.ч. ПДВ 48289,00 грн., накладна №47 від 25.04.2018 на суму 487996,96 грн., в т.ч. ПДВ 81332,70 грн., накладна №48 від 26.04.2018 на суму 310890,00 грн., в т.ч. ПДВ 51815,00 грн., накладна №52 від 24.05.2018 на суму 524120,69 грн., в т.ч. ПДВ 87353,45 грн., накладна №53 від 24.05.2018 на суму 488474,24 грн., в т.ч. ПДВ 81412,37 грн., накладна №54 від 24.05.2018 на суму 521306,58 грн., в т.ч. ПДВ 86884,43 грн., накладна №55 від 24.05.2018 на суму 511893,04 грн., в т.ч. ПДВ 85315,51 грн., накладна №56 від 24.05.2018 на суму 523850,78 грн., в т.ч. ПДВ 87308,46 грн., накладна №60 від 26.05.2018 на суму 500444,14 грн., в т.ч. ПДВ 83407,36 грн., накладна №61 від 26.05.2018 на суму 508076,74 грн., в т.ч. ПДВ 84679,46 грн., накладна №62 від 26.05.2018 на суму 495864,58 грн., в т.ч. ПДВ 82644,10 грн., накладна №63 від 26.05.2018 на суму 472203,52 грн., в т.ч. ПДВ 78700,59 грн., накладна №64 від 26.05.2018 на суму 486035,36 грн., в т.ч. ПДВ 81005,89 грн., журнали реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах, звіти про взяття зразків, якісні посвідчення.

В акті перевірки зауважень до вищевказаних видаткових накладних не зазначено, що свідчить про відсутність таких.

Сплата коштів ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» за поставлену сою на користь ТОВ «Врожай-Агро» підтверджується копіями наявних платіжних доручень №4163 від 23.04.2018 на суму 1600000,00 грн., №4175 від 26.04.2018 на суму 325552,88 грн., №4186 від 27.04.2018 на суму 500000,00 грн., №4187 від 27.04.2018 на суму 370896,00 грн., №4215 від07.05.2018 на суму 200000,00 грн., №4294 від 25.05.2018 на суму 2100000,00 грн., №4303 від 29.05.2018 на суму 469645,34 грн., №4304 від 29.05.2018 на суму1000000,00, №4321від 04.06.2018 на суму 500000,00 грн., №4319 від 10.06.2018 на суму 750000,00 грн., №4358 від 12.06.2018 на суму 230349,46 грн.

Відповідно до карти рахунку ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» по бухгалтерському рахунку 631, соя за видатковими накладними, оприбуткована в повному обсязі в загальній сумі 8046443,68 грн. та ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» проведений розрахунок з ТОВ «Врожай-Агро» в повному обсязі в сумі 8046443,68 грн.

В зв`язку із здійсненням вищевказаних господарських операцій з постачання Позивачу сої, ТОВ «Врожай-Агро» в порядку п. 187.1 «б» ст.187 ПК України склало для Позивача податкові накладні, складені за наслідками цих господарських операцій які відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України зареєстрована податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що поряд із вищевказаними первинними документами, що засвідчують факт виконання договірних відносин, позивач у своїх договірних взаємовідносинах зобов`язував контрагента ТОВ «Врожай-Агро» надати додаткові документи, які підтверджують його добросовісність та господарську діяльність щодо вирощування сільськогосподарських культур, зокрема і сої.

Судом встановлено, що ТОВ «Врожай-Агро» () зареєстроване 04.03.2015, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0000450.

Основний вид діяльності ТОВ «Врожай-Агро» - 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису, бобових культур і насіння олійних культур.

ТОВ «Врожай-Агро» має орендоване складське приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Послуги по оренді складських приміщень надані ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), згідно договору оренди складського приміщення №0109 від 01.09.2017.

Крім того в 2017 році ТОВ «Врожай-Агро» орендовано земельні ділянки на території Великодимерської сільської ради, загальною кількістю 5600 га, про що свідчить Довідка з питань статистичної звітності про наявність земель розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за данними форми 6-зем), виданої Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області від 24.04.2017 за № 27-622-99.3-709/4-17.

В 2017 році ТОВ «Врожай-Агро» посіяло та зібрало врожай на території вищезазначених земель про що свідчить форма статистичної звітності 4-СГ «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2017 року» та форма статистичної звітності №29-СГ «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01 грудня 2017 року». Загальна площа земель, яка була засіяна під сою становить 1486 га, та валовий збір становить 38601 центнер.

Насіння сої підприємство придбало у ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ), згідно договору купівлі-продажу № 15/04-2017 від 15.04.2017 та видаткової накладної №1 від 17.04.2017.

Послуги по дискуванню ґрунту надавались ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7 ), згідно договору про надання послуг №15/03-2017 від 15.03.2017 та акту виконаних робіт б/н від 25.03.2017.

Послуги по культивації ґрунту надавались ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_8 ), згідно договору №15/03/2017 від 15.03.2017, та акту виконаних робіт б/н від 30.03.2017.

Послуги по посіву сої надавались ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_9 ), згідно договору про надання послуг №20/04/2017 від 20.04.2017 та акту виконаних робіт б/н від 05.05.2017.

Послуги по збиранню врожаю сої надавались ФОП ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_9 ), згідно договору про надання послуг №01/09/17 від 01.09.2017 та акту виконаних робіт б/н від 30.09.2017.

Послуги по перевезенню врожаю сої до складу виконувались ФОП ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_10 ) згідно договору про надання транспортних послуг б/н від 01.08.2017, ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_11 ) згідно договору про надання транспортних послуг б/н від 01.08.2017, ФОП ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_12 ) згідно договору про надання транспортних послуг б/н від 01.08.2017, ФОП ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_13 ) згідно договору про надання транспортних послуг б/н від 01.08.2017, ФОП ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_14 ) згідно договору про надання транспортних послуг б/н від 01.08.2017.

Надані позивачем до матеріалів справи документи в сукупності з іншими первинними документами, які надавалися позивачем при проведенні перевірки, є належними доказами на підтвердження дотримання ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» приписів податкового законодавства щодо підтвердження задекларованих ним сум податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Врожай-Агро».

Операція з постачання товарів контрагентом ТОВ «Врожай - Агро» на користь Товариства згідно договору №18/04-2018 від 18.04.2018 є реальною і підтверджена відповідними видатковими накладними. Усі податкові накладні, що складені ТОВ «Врожай - Агро» зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені нормами ПК України терміни. Жодних порушень норм статті 201 ПК України під час проведення перевірки перевіряючими виявлено не було.

Судом встановлено, що 17.09.2018 з метою забезпечення виробничого процесу та господарської діяльності між ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» (Покупець) та ТОВ «Агро-Зевс» (Продавець) укладений договір купівлі-продажу №17/09-2018 за яким Продавець зобов`язався продати, а Покупець викупити сою (сировину) згідно ДСТУ4964:2008 Соя Технічні умови, урожаю 2018 року, із відхиленням +/- 5% в об`ємах визначенних в Додатку №1 до цього договору.

Ціна сої (сировини) за одну тонну визначається специфікацією.

Згідно розділу 3 даного договору купівлі-продажу місце поставки: 32376, с. Панівці, вул. Маршала Харченка, 1а, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область.

При доставці Товару автомобільним транспортом, кількість поставленої сої визначається за показниками ваги Покупця в місці поставки.

Навантаження сої в автотранспорт здійснюється навантажувальними засобами та силами Продавця.

При цьому, відповідно до п.3.5 Продавець зобов`язався передати Покупцю оригінали наступних документів на товар: товарно-транспортної накладної; накладної на товар; податкової накладної складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному ст.201 розділу V, Податкового кодексу України, з урахуванням норм законодавства; завірену Продавцем копію свідоцтва про державну реєстрацію (або виписка з ЄДРПОУ) в органах місцевого самоврядування; копію діючого свідоцтва платника ПДВ, завірена печаткою Продавця.

Пунктом 5.1 договору купівлі-продажу передбачено, що товар вважається зданим по кількості після підписання товарно-транспортної накладної, по якості після надання оригіналів документів згідно пункту 3.5. та за актом відбору проб якості сої у лабораторії Покупця.

Гарантії Продавця та інші умови регулюються розділом 9 договору купівлі-продажу № 17/09-2018.

Зокрема, в даному розділі, крім іншого вказано, що:

- Продавець є сільськогосподарським підприємством - виробником сої і продаж його по даному Договору є операцією з першого постачання олійних культур.(п.9.5).

На підтвердження виконання умов договору купівлі-продажу №17/09-2018 від 17.09.2018 позивачем надана видаткова накладна №87 від 20.09.2018 на суму 1282010,80 грн., в т.ч. ПДВ 213668,47 грн., накладна № 96 від 21.09.2018 на суму 2554945,92 грн., в т.ч. ПДВ 425824,32 грн., накладна №97 від 22.09.2018 701689,92 грн., в т.ч. ПДВ 116948,32 грн., накладна №98 від 23.09.2018 на суму 3486234,22 грн., в т.ч. ПДВ 581039,04грн., накладна №100 від 24.09.2018 на суму 343980,00 грн., в т.ч. ПДВ 57330,00 грн., накладна №103 від 25.09.2018 на суму 807520,00 грн., в т.ч. ПДВ 134586,67 грн., накладна № 112 від 27.09.2018 на суму 429098,00 грн., в т.ч. ПДВ 71516,33 грн., накладна №113 від 28.09.2018 на суму 762022,15 грн., в т.ч. ПДВ 127003,69 грн., накладна №114 від 29.09.2018 на суму 1165722,73 грн., в т.ч. ПДВ 194287,12 грн., накладна №115 від 30.09.2018 на суму 408704,00 грн., в т.ч. ПДВ 68117,33 грн., накладна №130 від 09.10.2018 на суму 1341570,00 грн., в т.ч. ПДВ 223595,00 грн., накладна №135 від 10.10.2018 на суму 1838165,54 грн., в т.ч. ПДВ 306360,92 грн., накладна №147 від 12.10.2018 на суму 292750,00 грн., в т.ч. ПДВ 48791,67 грн., накладна №148 від 13.10.2018 на суму 350092,60 грн., в т.ч. ПДВ 58348,77 грн., накладна №149 від 15.10.2018 на суму 845733,10 грн., в т.ч. ПДВ 140955,51 грн., накладна №152 від 17.10.2018 на суму 232370,00 грн., в т.ч. ПДВ 38728,33 грн., накладна №174 від 16.11.2018 на суму 1521496,00 грн., в т.ч. ПДВ 253582,67 грн., накладна №175 від 19.11.2018 на суму 395784,00 грн., в т.ч. ПДВ 65964,00 грн., накладна №176 від 20.11.2018 на суму 742256,00 грн., в т.ч. ПДВ 123709,33 грн., накладна №177 від 21.11.2018 на суму 377200,00 грн., в т.ч. ПДВ 62866,67 грн., накладна №179 від 29.11.2018 на суму 1080448,00 грн., в т.ч. ПДВ 180074,67 грн., накладна №180 від 30.11.2018 на суму 660744,00 грн., в т.ч. ПДВ 110124,00 грн., накладна №1 від 16.01.2019 на суму 1079580,00 грн., в т.ч. ПДВ 179930,00 грн., накладна №2 від 17.01.2019 на суму 953263,04 грн., в т.ч. ПДВ 158877,17 грн., накладна №3 від 18.01.2019 на суму 1260654,06 грн., в т.ч. ПДВ 210109,01 грн.

Вищевказані видаткові накладні свідчать про поставку ТОВ «Агро-Зевс» на користь Позивача сої в кількості 2536,42 тон., загальною вартістю 24914034,08 грн., в т.ч. ПДВ - 4152339,01 грн.

В акті перевірки зауважень до вищевказаних видаткових накладних не зазначено, що свідчить про відсутність таких.

Сплата коштів ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» за поставлену сою на користь ТОВ «Агро-Зевс» підтверджується копією наявних платіжних доручень №4745 від 12.09.2018 на суму 1000000,00 грн., №4760 від 25.09.2018 на суму 2200000,00 грн., №4774 від 28.09.2018 на суму 2500000,00 грн., №4783 від 01.10.2018 на суму 3000000,00 грн., №4829 від 10.10.2018 на суму 1000000,00 грн., №4842 від 12.10.2018 на суму 700000,00 грн., №4862 від 18.10.2018 на суму 1000000,00 грн., №4871 від 22.10.2018 на суму 541927,74 грн., №4916 від 29.10.2018 на суму 2000000,00 грн., №4927 від 31.10.2018 на суму 1000000,00 грн., №4956 від 05.11.2018 на суму 900681,24 грн., №4968 від 06.11.2018 на суму 500000,00 грн., №4981 від 07.11.2018 на суму 500000,00 грн., №5100 від 27.11.2018 на суму 4600000,00 грн., №5257 від 28.12.2018 на суму 177928,00 грн., №54 від 22.01.2009 на суму 2000000,00 грн., №55 від 23.01.2019 на суму 1000000,00 грн., №81 від 28.01.2019 на суму 293497,10 грн.

В зв`язку із здійсненням вищевказаних господарських операцій з постачання Позивачу сої, ТОВ «Агро-Зевс» в порядку п. 187.1 «б» ст.187 ПК України склало для Позивача податкові накладні, складені за наслідками цих господарських операцій які відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України зареєстрована податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд враховує наступне.

У акті перевірки міститься висновок про те, що перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з постачання (продажу) ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ «Агро-Зевс» на адресу ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» ТМЦ (сої) у зв`язку із відсутністю у постачальників активів на момент постачання, джерела походження активу та фактичного (реального) його виробництва.

Судом встановлено, що поряд із вищевказаними первинними документами, що засвідчують факт виконання договірних відносин, позивач у своїх договірних взаємовідносинах зобов`язував контрагента ТОВ «Агро-Зевс» надати додаткові документи, які підтверджують його добросовісність та господарську діяльність щодо вирощування сільськогосподарських культур, зокрема і сої.

Так, ТОВ «Агро-Зевс» пройшло процедуру державної реєстрації, відтак набуло правового статусу суб`єкта господарювання в розумінні ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 №755-IV.

ТОВ «Агро-Зевс» перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного Управління Державної Фіскальної Служби у місті Києві та зареєстровано за юридичною/податковою адресою: 04119, місто Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4А, офіс 139.

ТОВ «Агро-Зевс» згідно Відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (Довідка Головного Управління Статистики в Житомирський області № 07-08/422 від 03.07.2017 р.) має наступні види діяльності за КВЕД-2010: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур, насіння олійних культур (основний); 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, корнеплодів та бульбоплодів; 01.50 змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність в рослинництві.

В підтвердження того, що ТОВ «Агро-Зевс» є безпосереднім виробником сільськогосподарської продукції, в тому числі і сої, позивачем додані наступні докази:

- договори оренди (суборенди) земельних ділянок у ТОВ «Волинь-Агропереробка»;

- акти прийому-передачі орендованих земельних ділянок;

- акти приймання-передачі виконаних сільськогосподарських робіт (внесення мінеральних добрив, культивації ґрунту, дискування ґрунту, послуг по посіву сої, послуг по збиранню сої, тощо);

- документи (видаткові накладні, товаро-транспортрноі накладні, рахунки, облікові відомості) щодо придбання палива для сільськогосподарських робіт, транспортуванням;

- документи щодо підтвердження витрат на транспортування (рахунки, акти прийому-передачі послуг з надання транспортних засобів з водіями, оренди автомобіля, тощо).

- форма №29-сг (річна), затверджена наказом Держстату 06.07.2018 №133 «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01.12.2018 року» (звіт доставлено до центру обробки електронних звітів Держстату та згідно квитанції №2 прийнятий 03.12.2018 реєстраційний номер ; згідно якого ТОВ «Агро-Зевс» зібрало врожай сої на суборендованих землях, що знаходяться в Рівненській області, Зарічнинському району загальна площа 1836, 41 га, кількість 749 43, 4 центнера.;

- форма 4-сг (річна), затверджена наказом Держстату 24.06.2016 р. №103 «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2018 року», реєстраційний номер , (звіт доставлено до центру обробки електронних звітів Держстату та згідно квитанції № 2 прийнятий 01.06.2018 р.);

- форма 37 -сг (місячна), затверджена наказом Держстату 24.06.2016 р. №103 «Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 жовтня 2018 року» (звіт доставлено до центру обробки електронних звітів Держстату та згідно квитанції №2 прийнятий 03.10.2018 р., реєстраційний номер );

- форма 21-заг (річна), затверджена наказом Держстату 12.07.2017 р. №165 «Звіт про реалізацію продукції сільського господарства за 2018 року» (звіт доставлено до центру обробки електронних звітів Держстату та згідно квитанції №2 прийнятий 18.01.2019 р.), реєстраційний номер ).

ТОВ «Агро-Зевс», насіння сої підприємство придбало у ТОВ «Бізнес Агро Холдінг» (), згідно видаткових накладних №13 від 16.05.2019, №14 від 16.05.2018, №15 від 17.05.2018 та № 16 від 17.05.2018.

Послуги по посіву сої з одночасним використанням мінеральних добрив надавало ТОВ «Діва-Агролан» (), згідно договору 02/05/2018 від 02.05.2018, договору № 05/05/2018 від 01.05.2018, Договору №03/05/2018 від 01.05.2018, Договору № 04/05/2018 від 01.05.2018 та актів виконаних робіт б/н від 21.05.2018, б/н від 24.05.2018, б/н від 29.05.2018 та б/н від 10.06.2018.

Послуги по культивації, дискуванні ґрунту, збиранню врожаю сої надані ТОВ «Донснаб-Агротехніка», (), Договір про надання послуг №04/09-2018 від 04.09.2018, Додаткової угоди №1 до Договору про надання послуг №04/09-2018 від 04.09.2018, а також Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 23.09.2018; Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 22.10.2018; Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 22.10.2018; Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 27.09.2018; Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 30.09.2018; Акт про прийняття-передачі робіт (послуг) від 17.09.2018.

ТОВ «Агро-Зевс» має орендоване складське приміщення, що знаходиться за адресою: Житомирська область Пулинський район, с. Стара Олександрівка, вулиця Ялинівська 1 «А». Послуги по оренді складських приміщень надані ТОВ «Укр-Землеторг» (), згідно договору найму (оренди) складських приміщень № б/н, від 10.01.2018 та орендовані ємності для зберігання паливно-мастильних матеріалів, згідно договору оренди обладнання надані ТОВ «Діва Агролан» (), договір № 10/01-2018 оренди обладнання від 10.01.2018.

Дизельне пальне закуповувалось :

ПП «Дружба-Нафтопродукт» (), згідно договору поставки нафтопродуктів №230 від 01.10.2018, видаткова накладна №1510 від 12.10.2018, ТТН №121018/05 від 12.10.2018;

ПП «Укрпалетсистем» (), згідно договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 924/10/18 від 02.10.2018, видаткової накладної ПММ № 053-12384 від 02.10.2018, ТТН № 18247 УПС/02 від 12.10.2018;

ТОВ «ОранжОіл» (), згідно договору поставки нафтопродуктів № ОО-01/10/18 від 18.10.2018, видаткова накладна №1801 від 23.10.2018, ТТН № 42 від 23.10.2018;

ТОВ «Зелені Технології Планети» (), згідно договору №27/11-001 поставки нафтопродуктів від 27.11.2018, видаткова накладна №13 від 30.11.2018, ТТН № Р11 від 30.11.2018, видаткова накладна №18 від 30.11.2018, ТТН № Р18 від 30.11.2018, видаткова накладна №16 від 12.12.2018, ТТН № Р16 від 12.12.2018.

У 2018 році на підприємстві ТОВ «Агро-Зевс» працювало 12 чоловік, в яких є відповідні фахові знання для здійснення виробництва та надання послуг, виконання робіт, тощо.

Також ТОВ «Агро-Зевс» нараховувалась та виплачувалась орендна плата пайовикам, з якими зареєстровані договори на суборенду земельних ділянок, що знаходяться у Житомирській області, Пулинському районі, с. Стрибіж. Про це свідчить форма 1 ДФ за 4 квартал 2018 року (Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого податку.

ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» прийнята від ТОВ «Агро-Зевс» соя за договором купівлі-продажу №17/09-2018 переважена на автомобільних вагах, про що свідчать записи в журналі реєстрації вантажів на автомобільних вагах.

ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» проведене лабораторне дослідження отриманої сої, що засвідчено відповідними якісними посвідченнями.

Відповідно до карти рахунку ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» по бухгалтерському рахунку 631, соя за вище вказаними видатковими накладними оприбуткована в повному обсязі в загальній сумі 24914034,08 грн., і ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» проведений розрахунок з ТОВ «Агро-Зевс» в повному обсязі в сумі 24914034,08 грн.

Суд звертає увагу на те, контролюючий орган не заперечує факт наявності у позивача сої для виготовлення олії у об`ємах згідно з видатковими накладними, яка використовувалась ним у подальшому у виробництві, а також факт оплати ТОВ «Врожай-Агро», ТОВ «Агро-Зевс» за сою, наявність якісних посвідчень, виданих лабораторією Позивача - свідоцтва про атестацію лабораторії №18-055 «Х»-15 від 27.04.2015р.

Надані позивачем до матеріалів справи документи в сукупності з іншими первинними документами, які надавалися позивачем при проведенні перевірки, є належними доказами на підтвердження дотримання ТОВ «Агро-Еко XXI плюс» приписів податкового законодавства щодо підтвердження задекларованих ним сум податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «Агро-Зевс».

Операція з постачання товарів контрагентом ТОВ «Агро-Зевс» на користь Товариства згідно договору №17/09-2018 від 17.09.2018 є реальною і підтверджена відповідними видатковими накладними. Усі податкові накладні, що були складені ТОВ «Агро-Зевс» було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені нормами ПКУ терміни. Жодних порушень норм статті 201 ПК України під час проведення перевірки перевіряючими виявлено не було.

Обов`язок транспортування товару до виробничих потужностей, що належать Товариству, відповідно до договорів купівлі-продажу покладено на постачальників товару. Саме постачальники товару несли витрати на транспортування товару та виписки відповідних супроводжуючих документів.

Жодний нормативно-правовий документ не покладає на Товариство обов`язку та зобов`язання стосовно контролю за взаємовідносинами інших юридичних осіб, перевірки їх компетентності, законослухняності та добросовісності. Натомість виходячи із принципу обачності Товариство у договорах купівлі-продажу товару (пункти 3.5 та 4.2) зобов`язало контрагентів надати Товариству певний перелік документів, що підтверджували правомірність дій постачальників. Однак зазначені документи не встановлюють правомірність дій Товариства стосовно набуття права власності на поставлений товар.

Будь-які дії контрагентів стосовно укладання ними правочинів та дій стосовно їх виконання передбачають відповідальність таких юридичних осіб, що передбачена умовами договору та нормами цивільного і кримінального права.

Судом встановлено, що ТОВ «Агро Еко ХХІ Плюс» до укладання договорів на транспортування та складання відповідних документів не мало жодного відношення та не придбавали послуги за договорами транспортування, тому не несе солідарної відповідальності за неправомірні дії третіх осіб і в такому разі товарно-транспортна накладна для ТОВ «Агро Еко ХХІ Плюс» ніякої юридичної сили не має.

Відповідно до пункту 11.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила № 363) товарно-транспортну накладну виписує саме замовник перевезення, і саме замовник несе відповідальність за правильність складання відповідного документу.

У постанові від 24.05.2019 у справі № 826/7423/16 та у постанові від 04.06.2020 у справі № 340/422/19 Верховний Суд зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Суд відхиляє доводи контролюючого органу щодо повноти заповнення товарно-транспортних накладних, не відповідності дат в товарно-транспортних накладних по відношенню до видаткових накладних, відсутність печатки в товарно-транспортних накладних перевізника оскільки Правила №363 не містять вимогу щодо повноти заповнення товарно-транспортних накладних та передбачають можливість оформлення товарно-транспортних накладних без дотримання форми, обов`язковість наявності печатки фізичними особами підприємцями законодавчо не передбачено, дата виїзду автомобіля може не співпадати з датою приїзду до пункту призначення.

Суд також враховує наступне.

У акті перевірки міститься посилання на дані інформації з БД «Відеоконтроль - Рубіж», щодо фіксації проїзду транспортних засобів (автомобілів та причепів), які зазначені в ТТН в квітні та травні 2018 року тільки на території Хмельницької області, Кам`янець-Подільського району, с. Довжок та Чернівецької області, Хотинського району,

Порядок застосування комплексу системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами визначений Інструкцією з використання системи відеофіксації номерних знаків транспортних засобів «Відеоконтроль - Рубіж», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2012 р. № 1080/ДСК, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2107/22419 (надалі - Інструкція №1080).

Інструкцією №1080 визначено, що комплекс відеофіксації транспортних засобів із розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх по розшукових реєстрах «Відеоконтроль - Рубіж» - це система цілодобового автоматизованого моніторингу руху автомобільного транспорту із одночасною можливістю здійснювати перевірки за наявними базами обліку органів внутрішніх справ України (далі - ОВС), які ведуться з дотриманням вимог чинного законодавства.

Згідно п. 1.4. Інструкції №1080, камери спостереження комплексу встановлюються на ділянці автомобільної дороги перед стаціонарним постом ДПС ДАІ МВС України на відстані, час проходження якої зафіксованим автомобілем дає можливість працівникам ДАІ МВС України вжити достатніх заходів для його зупинки.

Тобто, виходячи з норм Інструкції №1080 відеофіксація системи «Відеоконтроль - Рубіж» проводиться тільки на дільницях доріг де встановлені стаціонарні пости ДПС ДАІ МВС України. Відповідно, при маршруті по дорогах де не встановлені стаціонарні пости ДПС ДАІ МВС України, машини не підпадають у відеофіксацію системи «Відеоконтроль - Рубіж».

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що контролюючий орган не має можливості перевірити всі наявні можливі шляхи пересування автомобілів, що не виключає рух автомобільного транспорту по іншим дорогам, тому суду не було переконливо доведено доказами що автомобілі здійснювали рух тільки на території Хмельницької області, Кам`янець-Подільського району, с. Довжок та Чернівецької області, Хотинського району.

Суд не приймає до уваги як доказ витяг з ЄРПН, виписаних та зареєстрованих податкових накладних ФОП ОСОБА_1 на адресу покупців у квітні, травні, вересні, жовтні 2018 року, так як з витягу з ЄРПН, виписаних та зареєстрованих податкових накладних ФОП ОСОБА_1 на адресу покупців у квітні, травні, вересні, жовтні 2018 року суд не може встановити, що вказаний ФОП ОСОБА_1 не виписував інших податкових накладних, оскільки вказаний реєстр є витягом і не засвідчує повний перелік зареєстрованих податкових накладних за відповідний звітний період, що не дає можливість зробити однозначний та не заперечний висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 не виписував податкові накладні. Без відповідних податкових накладних, які реєструються у вказаному реєстрі, зазначений реєстр є тільки документом, що узагальнює інформацію, але доказом, що підтверджує інформацію, відображену в реєстрі є виключно податкові накладні. Такі податкові накладні не були надані Відповідачем до матеріалів справи.

Суд не приймає до уваги як доказ відповідь на запит ФОП ОСОБА_1 вих.№1 від 15.01.2020; відповідь на запит ФОП ОСОБА_2 вих.№1 від 15.01.2020, так як листи отримані у порушення процедури підтвердження взаємовідносин між контрагентами.

Відповідно до ст. 73 ПК України будь-яке підтвердження факту взаєморозрахунків та взаємодії з контрагентами суб`єкта перевірки здійснюється шляхом проведення звірки, за результатами якої складається акт, до якого долучаються первинні облікові документи. Саме зазначені первинні облікові документи набувають статусу доказів, що підтверджують взаєморозрахунки між контрагентами.

Крім того, суду не надані додатки у вигляді копій документів на 31 аркуші до листа ФОП ОСОБА_1 вих. №1 від 15.01.2020 та листа ФОП ОСОБА_2 вих.№1 від 15.01.2020, які є безпосереднім доказом надання послуг.

Разом з тим всі докази, що підтверджують факт надання відповідних послуг надані Позивачем в повному обсязі до суду.

Суд не приймає до уваги як доказ відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Агро-Зевс»; відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Врожай-Агро»; відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформована відповідачем не сформований на дату проведення перевірки та складання акту - 06.05.2021 року о 16:05.

Зміни, які відбуваються і вносяться до даного реєстру за період 2016-2018 року не відображені в даному документі, так як інформація, викладена в ньому, актуальна станом на 06.05.2021 р.

У доданому відповідачем до справи реєстрі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ТОВ «Врожай-Агро»; ТОВ «Агро-Зевс», відсутній перший аркуш, тому суд не може встановити джерело походження цього документу та дату його складання.

Суд зазначає, що наявність нерухомих споруд не є обов`язковою умовою відвантаження та зберігання будь-яких ТМЦ, оскільки соя може зберігатися на відкритих площах під навісами, які не підпадають під визначення нерухомого майна, які підлягають обов`язковій реєстрації в реєстрі речових прав як нерухоме майно.

Технологічний процес зберігання вказаних культур не передбачає обов`язкову наявність складських приміщень що містять стіни, дах та підпадають під визначення нерухомості, передбаченого чинним законодавством України. Місцем зберігання таких культур можуть бути нетитульні споруди, огороджені забором, які теж не вважаються нерухомістю в розумінні законодавства України.

Тому суд не бере до уваги вказані докази, так як вони не спростовують факту проведення розвантажувально-навантажувальних робіт, відповідних культур на певній території.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_13 , яка працює на ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" завідуючою складом та яка підтвердила поставку сої до складських приміщень від ТОВ «Врожай-Агро» по договору купівлі-продажу сої та від ТОВ «Агро-Зевс» по договору купівлі-продажу, її зважування на вагах, оприбуткування та подальше використання в господарській діяльності.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_14 , яка показала, що працює на посаді головного бухгалтера ТОВ " Агро-Еко XXI плюс". Пояснила, що по договору купівлі-продажу із ТОВ «Врожай-Агро» з додатками до нього від 18.04.2018 №18/04-2018 та із ТОВ «Агро-Зевс» по договору купівлі-продажу з додатками до нього від 17.09.2018 №17/09-2018 на адресу ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» здійснювалась поставка сої за рахунок продавця, місце поставки, АДРЕСА_2 . Приймання сої проводиться згідно товарно-транспортної накладної по вагах підприємства. Дані зважування реєстровані за допомогою електронної програми - Елеватор, у журналі зважування вантажів, форма №28. Для визначення якісних показників вхідної сировини лабораторією підприємства проводився відбір зразків. Результати лабораторних випробувань фіксовані у якісних посвідченнях на кожен автомобіль, на підставі яких формується лабораторний звіт взяття зразків.

На виконання умов договору ТОВ «Агро-Зевс» ТОВ «Врожай-Агро» поставлено сою та виписано накладні. Розрахунки за відвантажену продукцію проводились у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Розрахунки між підприємствами відображено у картці бухгалтерського обліку рахунок 631. 08.01.2020 заборгованість по розрахунках відсутня. Відповідач посилається на досудові розслідування в кримінальних провадженнях, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань з 2017 року, тобто ще до початку поставки сої ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс», постачальниками ТОВ «Агро-Зевс», ТОВ «Врожай-Агро», але ні одна з податкових накладних які виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунків коригування до них ТОВ «Агро-Зевс», ТОВ «Врожай-Агро» у 2018 для ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс», не була призупинена та заблокована.

Із поставленої сої виготовлена готова продукція - олія, яка продана на території України, отримані грошові кошти за її реалізацію, що підтверджено первинними документами.

Під час допиту свідок ОСОБА_14 показала, що із отриманої сої виготовлена готова продукція - олія, яка оприбуткована та реалізована та за яку отримані гроші підприємством і до бюджету спалачений позивачем ПДВ від реалізації готової продукції. Під час перевірки перевіряючих відповідача вона просила перевірити цей факт сплати ПДВ та повернути суму ПДВ підприємству, але вони відмовили, пославшись що це не входить до предмету перевірки. Таким чином кредит з ПДВ знятий по результату перевірки, а сплачений позивачем ПДВ до бюджет не повернутий.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_15 , який пояснив, що ним, як директором ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" підписаний договір купівлі-продажу сої з додатками до нього від 17.09.2018 №17/09-2018, укладений між ТОВ «Агро-Зевс» та ТОВ "Агро-Еко XXI плюс", підтвердив реалізацію та поставку сої в загальній кількості 2536,42 тони до ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" у періоді з вересня 2018 року по січень 2019 року, на загальну суму 24914034 грн., в т.ч. ПДВ 4152339 грн. та проведених розрахунків. Також під час допиту свідок ОСОБА_15 показав, що він, як директор ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" підписав договір купівлі-продажу сої з додатками до нього №18/04-2018 від 18.04.2018, укладений між ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ "Агро-Еко XXI плюс", підтвердив реалізацію та поставку сої до ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" у періоді з квітня 2018 по травень 2018,, на загальну суму 8046443,68 грн., в т.ч. ПДВ 1341073,97 грн. та розрахунки за поставлену сою.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_16 , який показав, що працює на посаді директора ТОВ «Агро-Зевс». Свідок повідомив суду, що ТОВ «Агро-Зевс» є виробником сої, що ТОВ «Агро-Зевс» має в наявності землі як орендовані, так і суборендовані, на яких вирощена соя. У 2017 році ТОВ «Врожай-Агро» посіяло та зібрало врожай на території зазначених земель про що свідчить форма статистичної звітності 4-СГ «Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під врожай 2017 року» та форма статистичної звітності №29-СГ «Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01 грудня 2017 року». Загальна площа земель, яка була засіяна під сою становить 1486 га, та валовий збір становить 38601 центнер. Товариство має орендовані складські приміщення, сільгосптехніку як власну так і орендовану. Свідок підтвердив, що ним підписаний договір купівлі-продажу сої з додатками до нього від 17.09.2018 №17/09-2018, укладений між ТОВ «Агро-Зевс» та ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" та поставку сої в загальній кількості 2536,42 тони до ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" у періоді з вересня 2018 року по січень 2019 року, на загальну суму 24914034 грн., в т.ч. ПДВ 4152339 грн.. Від підтвердив, що продаж сої по даному договору є операцією з першого постачання олійних культур, підтвердив отримання підприємством грошових коштів за реалізовану сою. Щодо існування кримінальних проваджень, то може пояснити, що йому підозру не пред`явлено.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_17 , який показав, що в періоді з квітня 2018 року по травень 2018 року працював на посаді директора ТОВ «Врожай-Агро» та підписував договір купівлі-продажу сої з додатками до нього №18/04-2018 від 18.04.2018, укладений між ТОВ «Врожай-Агро» та ТОВ "Агро-Еко XXI плюс". Свідок показав, що згідно даного договору відбулася реалізація та поставки сої до ТОВ "Агро-Еко XXI плюс" у періоді з квітня 2018 по травень 2018,, на загальну суму 8046443,68 грн., в т.ч. ПДВ 1341073,97 грн. Свідок показав, що ТОВ «Врожай-Агро» є виробником сої і продаж сої по даному договору є операцією з першого постачання олійних культур, підтвердив отримання підприємством грошових коштів за реалізовану сою.

Позивачем долучений до позову висновок експертизи ОСОБА_18 №01/04-20 проведеної за запитом ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» щодо підтвердження висновків акту від 20.01.2020р. № 0075/22-01-05-11/37000430 перевірки про донарахування ПДВ та податку на прибуток.

За результатом проведеної експертизи висновки Відповідача в акті від 20.01.2020р. №0075/22-01-05-11/37000430 нормативно та документально не підтверджені.

З огляду на вимоги ч.5 ст.101, ч.1 ст.105 КАС України судом викликаний та допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_18 для надання усних пояснень щодо її висновку експерта №01/04-20 за запитом ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» від 15.04.2020 наявного в справі.

В судовому засіданні під час допиту експерт ОСОБА_18 підтвердила свої висновки, викладені у Висновку експерта №01/04-20 та показала, що експертиза проведена в повному обсязі по наданим ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» документам, у зв`язку з чим за результатами експертизи зазначене в акті ДПС України ГУ ДПС у Хмельницькій області від 20.01.2020 №0075/22-01-05-11/ НОМЕР_15 порушення ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» п. 44.1, 44.2 ст. 44 пп. 134.1.1 п. 134.1 ст, 134 ПУК України ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», заниження інші доходи (р.2240 Звіту про фінансові результати) всього в сумі 27467064 грн. (6705369,83 грн. + 20761693,97 грн.), в т.ч. за: півріччя 2018 р. на суму 6705370 грн., за три квартали 2018 р. на суму 16656976 грн., за 2018 рік на суму 24722483 грн., за I квартал 2019 р. на суму 2744581 грн., півріччя 2019 р. на суму 2744581 грн., за три квартали 2019 р. на суму 2744581 грн., які призвели до заниження податку на прибуток сумі 4700511,72 грн. в тому числі за: півріччя 2018 р. на суму 1206966,60 грн., за три квартали 2018 р. на суму 2998255,68 грн., за 2018 рік на суму 4450046,94 грн., за I квартал 2019 р. на суму 250464,78 грн., півріччя 2019 р. на суму 250464,78 грн., за три квартали 2019 р. на суму 250464,78 грн. та завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток у сумі 1353110 грн., у т. ч. за три квартали 2019 р. в сумі 1353110 грн., нормативно та документально не підтверджується.

Також експертом Тихоненко І.П. зазначене в акті ДПС України ГУ ДПС у Хмельницькій області від 20.01.2020 №0075/22-01-05-11/37000430 завищення ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 5834772 грн., в т.ч. за квітень 2018 на суму 502 362 грн., за травень 2018 на суму 838712 грн., за вересень 2018 на суму 1990321 грн., за жовтень 2018 на суму 816780 грн., за листопад 2018 на суму 796 321 грн., за грудень 2018 на суму 47060 грн., за лютий 2019 на суму 179 930 грн., за березень 2019 на суму 453177 грн., за квітень 2019 на суму 210109 грн. нормативно та документально не підтверджується.

Під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснила, що відповідач стверджує про не вірне заповнення ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІУ квартал 2017 року, яке призвело як до заниження показників в одному рядку так і до завищення показників в іншому, але відповідач повинен вказати які безпосередньо господарські операції призвели до вищевказаних порушень, з зазначенням відповідних первинних документів, що ним не було зроблено в порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 №727, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (далі - Порядок №727).

Так, в п.5 розділу II. «Основні вимоги до оформлення документальних перевірок» Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно п.п. 2 п. 4 розділу III. «Зміст акта (довідки) документальної перевірки» Порядку №727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» дані рядків 2050 «Собівартість реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)», 2180 «Інші операційні витрати», 2270 «Інші витрати» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІУ кв. 2017 заповнені на підставі відповідних регістрів бухгалтерського обліку, даних первинних документів.

Щодо не висвітлення цього питання детально у висновку експерта №01/04-20 від 15.04.2020, то дослідження наданих документів не свідчить про порушення ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» визначених норм щодо справляння податку на прибуток. А, відсутність деталізації в акті перевірки з зазначенням відповідних первинних документів, порушень щодо не вірного заповнення ТОВ «Агро-Еко ХХІ плюс» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва (форма -2м) за ІV кв. 2017 передбачає проведення ревізійних дій, що не відноситься до предмету судово-економічної експертизи та під час перевірки ревізію не було проведено відповідачем.

Водночас суд погоджується з твердженням відповідача, що описана у висновку експерта інформація про отримання послуг з культивації, дискування ґрунту, посіву та збирання сої, перевезення врожаю, які оформлені договорами та актами з ТОВ «Врожай-Агро», ґрунтується на документах, які не були предметом перевірки.

Під час здійснення перевірки перевіряючи відповідача зробили висновок про безпідставність включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, які було складені та зареєстровані постачальником товару-сої ТОВ «Зелена нива».

Судом встановлено, що з 1 по 22 березня 2019 року позивач придбавав у ТОВ «Зелена нива» товари відповідно до договору постачання. При цьому Товариство здійснювало оплату у вигляді попередньої оплати товару і в той же день отримувало від постачальник товар. Видаткові накладні виписувалися у той же день, що і здійснювалась попередня оплата, Постачальник ТОВ «Зелена нива» складав податкові накладні як за отриманим авансом так і за фактом постачання товару.

Податкова накладна №2 від 06.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 11167,42 грн., податкова накладна №6 від 19.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 46 217,62 грн., податкова накладна №7 від 19.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 46747,10 грн., податкова накладна №8 від 20.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 95 308,50 грн., податкова накладна №9 від 21.03.2019 на суму ПДВ в розмірі 94859 грн., які були виписані та зареєстровані у порядку передбаченому статтею 201 ПКУ за фактом постачання товару перевіряючи відповідача визнали як податкові накладні, що були виписані на підставі другої події.

Виписка податкових накладних здійснювалась впродовж одного місяця, що не призвело до будь-якого заниження сум податку на додану вартість. Підтвердженням події на яку виписувались податкові накладні є виписані постачальником ТОВ «Зелена нива» видаткові накладні на поставлений товар. Податкові накладні, які були виписані постачальником ТОВ «Зелена нива» зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Покупець у такому разі позбавлений права на коригування податкового кредиту, оскілки норми статті 192 ПК України не надають можливість покупцю самостійно виписати відповідний розрахунок коригування до податково накладної та зареєструвати його у Єдиному реєстрі податкових накладних. Такі дії можливі лише за безпосередньою участю постачальника. Однак постачальник за звітний період в повній мірі нарахував та сплатив свої податкових зобов`язання за здійсненими господарськими операціями.

Пункті 187.1 статті 187 ПК України визначає дію (подію), на підставі якої виникають податкові зобов`язання, але не регламентує дії платника податків коли дві події - оплата і постачання відбуваються в один день.

Судом встановлено, що вищевказані обставини здійснення господарської операції не призвели до порушення позивачем норм ПК України та не призвели до нанесення збитків бюджету України, сума ПДВ в розмірі 294299,64 грн. віднесена Товариством до складу податкового кредиту правомірно, відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Перевіряючими відповідача акті перевірки вказано, що на порушення п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» завищено податковий кредит за грудень 2018 р. в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі 282358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності.

Згідно акту перевірки, на підставі наказу, виданого директором підприємства Гінзеровським А.О., №31/12-18 від 31.12.2018 в зв`язку із проведенням інвентаризації ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» проведено списання безнадійної дебіторської заборгованості в розмірі 282358,14 грн., яка рахувалась по розрахунках із ФГ «Скутельник А.О.» (ПН 34276610).

В акті перевірки зазначається про порушення позивачем п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України ТОВ «Агро-Еко XXI Плюс» завищено податковий кредит за грудень 2018 р. в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі282 358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності.

Судом встановлено, що п.192.1 ст.192 ПК України передбачає коригування податкового кредиту в результаті зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) на підставі розрахунку коригування, який складений безпосередньо постачальником товарів (робіт, послуг). Коригування податкового кредиту з ПДВ в результаті списання безнадійної заборгованості, в зв`язку з не поставкою товару, п. 192.1 ст. 192 ПК України не передбачає.

В пункті 198.1 статті 198 ПК України вказано, що до податкового кредиту з податку на додану вартість відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пункт 198.2 статті 198 ПК України визначає, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Тобто, пункти 198.1 та 198.2 статті 198 ПК України також не визначають обов`язок коригування податкового кредиту з ПДВ в результаті списання безнадійної заборгованості, в зв`язку з не поставкою товару.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не порушено п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України у зв`язку з завищенням податкового кредиту за грудень 2018 року в сумі 47060 грн. внаслідок не проведення його коригування на суму податку на додану вартість, віднесену до податкового кредиту із здійсненої ТОВ «Скутельник» попередньої оплати в розмірі 282358,14 грн. за товари, які не були поставлені в межах терміну позовної давності. Відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині завищенням податкового кредиту за грудень 2018 року в сумі 47060 грн.

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Згідно постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №814/569/16 факт наявності вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого існує нагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені вироком, який набрав чинності, період часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретну особу та наслідки її дій для реалізації конкретних господарських операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінально процесуальний кодекс України (КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст. 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17, та Верховним Судом України у постановах від 12.04.2016 у справі №826/17617/13, від 05.03.2012 у справі №21-421а11 та від 22.09.2015 у справі №810/5645/14.

При цьому, сам факт існування обвинувального вироку за статтею 205 КК України не є безумовною підставою для такого висновку. Суд повинен встановити, чи мали взагалі місце операції між платником і його контрагентами та чи може вирок мати преюдикційне значення в податковому спорі, а після цього ще й дослідити його зміст. Наявність вироку не завжди свідчить про нереальність господарських операцій.

Відповідач не надав суду вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ТОВ «Врожай - Агро», TOB «Агро-Зевс».

Тому, посилання відповідача на наявність вказаної інформації про ТОВ «Врожай - Агро», «Агро-Зевс», за відсутності відповідних вироків, суд не може розцінювати як доказ нереальності господарських операцій позивача з вказаними контрагентами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі № П/811/3228/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Такі ж висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №826/6245/18: не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

У постанові від 13.10.2020 у справі № 0340/1408/18 Верховний Суд зазначив, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності). Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у постачальників контрагента чи у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі не можуть бути самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2019 у справі № 826/16601/18 зазначив, що не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей для виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Судом встановлено, що надані позивачем документи сумнівів у їх достовірності не викликають, будь-які дійсні розбіжності стосовно задекларованої суми оплати за договором, розміру податку, обсягів поставок тощо судом не виявлені, а відповідачем не доведені, також відсутні дефекти форми або змісту первинних (бухгалтерських) документів з тих, які були надані платником. Одночасно з цим, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на належних доказах, які спростовують факти поставок, не надані належні докази на підтвердження того, що відомості, які містяться в документах позивача, неповні, недостовірні або суперечливі.

Вказані в акті перевірки висновки стосовно не відображення Позивачем у фінансовій звітності - у «Звіті про фінансовий результат суб`єктів малого підприємництва», суму безоплатно отриманого активу - сої, що, на думку Відповідача на думку призвели до несплати податку на прибуток та завищення від`ємного об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, є припущеннями за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку.

Встановлені судом обставини та реальність здійснення вищевказаних господарських операцій не спростовані податковим органом належними та допустимими доказами, відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, оскаржувані податкові повідомлення рішення винесені протиправно та підлягають скасуванню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 21020, грн., що підтверджується копією платіжного доручення №185 від 14.05.2020.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.02.2020 №.

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.02.2020 №.

4. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.02.2020 №.

5. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 26.02.2020 №.

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЕКО ХХІ ПЛЮС» () суму судового збору у розмірі 21020 грн. 00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 10 серпня 2021 р.