Справа № 205/9294/20
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

12.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/9294/20
Єдиний унікальний номер 205/9294/20
Провадження № 2а/205/34/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Синиці Анастасії Сергіївни про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення та повернення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Синиці А.С. про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення та повернення коштів, який надійшов до суду 27 листопада 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська віл 01 грудня 2020 року адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 3 ст. 161 КАС України, з метою усунення яких позивачем 04 грудня 2020 року через систему «Електронний суд» було направлено квитанцію про сплату судового збору, яка надійшла до суду 04 грудня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2020 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що відповідно до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00261408 від 18 листопада 2020 року, яка була складена інспектором з паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синицею А.С., його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до оскаржуваної постанови, 18 листопада 2020 року об 11 годині 19 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Леваневського, буд. 13, інспектором з паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синицею А.С. в режимі фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки транспортного засобу Renault, номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено вимогу п.п. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, і накладено штраф у розмірі 510 гривень. 23 листопада 2020 року він сплатив 255 гривень в рахунок оплати штрафу, який на нього було накладено, та 25 гривень комісії. Позивач зазначає, що ПДР він не порушував, у постанові-повідомленні не зазначено яким саме технічним засобом було здійснено вимірювання відстані від виїзду з прилеглої території до його автомобіля. Позивач у своєму позові просить суд скасувати постанову серії ІД № 00261408 від 18 листопада 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити та повернути сплачені ним кошти у розмірі 255 гривень за сплату штрафу та 25 гривень за сплату комісії. У додаткових поясненнях до суду позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачеві у встановленому законом порядку направлено копію ухвали про прийняття позову до розгляду суду та відкриття провадження у справі, судову повістку з адміністративним позовом та доданими до нього матеріалами. У судове засідання відповідач не з`явилася, надала відзив, в якому зазначила, що 18 листопада 2020 року нею було виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу - автомобіля Renault, номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території за адресою: м. Дніпро, вул. Леваневського, буд. 13, чим порушено п.п. «и» п. 15.9 Розділу 15 ПДР України. Після фотофіксації обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, через відсутність технічних можливостей встановити особу на місці вчинення правопорушення, нею було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності на лобовому склі транспортного засобу. Після встановлення відповідальної особи 17 березня 2020 року нею негайно було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 259327877 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, справу розглядати за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 листопада 2020 року інспектором з паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синицею А.С. було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 00261408, в якому зазначено, що транспортним засобом Renault, номерний знак НОМЕР_1 , 18 листопада 2020 року об 11 годині 19 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Леваневського, буд. 13, порушено правила зупинки, стоянки ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушено п.п. «и» п 15.9 ПДР та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с. 3).

ОСОБА_1 23 листопада 2020 року в рахунок оплати штрафу, який на нього було накладено, було сплачено 255 гривень, а також 25 гривень банківської комісії (а.с. 5).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту порушених прав.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України)

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Так ПДР, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Положеннями п.п. «и» п. 15.9 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу (примітка до ст. 14-2 КУпАП).

Згідно зі ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних правових норм вказує на те, що інспектор з паркування уповноважений притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Приписами ч. 3 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, було надано до суду фотознімки, які були зроблені за допомогою технічного засобу Logic instrument Fieldbook K80V2, а також надано експертний висновок та сертифікат відповідності до вищезазначеного технічного засобу (а.с. 25-29).

Відповідно до наведених фотознімків, на яких здійснено вимірювання відстані від припаркованого автомобіля до місця виїзду з прилеглої території, транспортний засіб Renault, номерний знак НОМЕР_1 , 18 листопада 2020 року об 11 годині 19 хвилин був припаркований ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території (а.с. 25-27).

Посилання позивача на те, що інспектором у повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІД 00261408 не зазначено яким саме технічним засобом було здійснено вимірювання відстані від виїзду з прилеглої території до його автомобіля суд до уваги не приймає, оскільки така вимога у ч. 3. ст. 283 КУпАП відсутня.

Відтак, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена приписами ч. 3 ст. 122 КУпАП підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також судом приймається до уваги, що позивач при здійсненні оплати штрафу, який на нього було накладено у зв`язку з притягнення до адміністративної відповідальності, фактично погодився з наявним адміністративним правопорушенням, яке ним було скоєно.

За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була прийнята відповідачем у відповідності до приписів чинного законодавства, підстави для її скасування та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відсутні, таким чином у задоволенні позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 слід відмовити.

Оскільки позовна вимога щодо повернення грошових коштів у розмірі 255 гривень сплачених в рахунок накладеного на позивача штрафу та 25 гривень банківської комісії є похідною від вимог про скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, які задоволенню не підлягають, то і у задоволенні цих вимог позивачу слід відмовити.

Абзацом 2 частини 5 статті 139 КАС України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп. (а.с. 10), який з урахуванням того, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено, слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синиці Анастасії Сергіївни (місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75) про скасування постанови, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення та повернення коштів - відмовити.

Судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп. віднести за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: