Справа № 280/3695/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 серпня 2021 року Справа № 280/3695/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії №18 від 09.03.2021;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи за частиною другою статті 14 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи:

-з 17.02.1992 по 19.03.1992 на посаді учня проходчика з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 19.03.1992 по 27.05.1992 на посаді учня підземного забійника з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 27.05.1992 по 17.06.1992 року на посаді підземним забійником з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 20.07.1992 по 15.10.1992 на посаді барільєтчик 5 розряду в коксовий цех Ясінівського коксохімічного заводу ТВО «Укркокс»;

-з 11.05.1993 по 26.05.1994 на посаді підземного горноробочого з повним робочим днем в шахті на «Ордена Леніна шахті «Олександр-Захід» ВО «Артемвугілля»;

-з 13.06.1994 по 01.11.1994 на посаді дверевим по 5-му розряду (Горловського коксохімічного заводу А`ГЗТ «Коксан»;

-з 01.11.1994 по 22.03.1995 на посаді люкового по 6 розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗТ «Коксан»;

-з 01.08.1995 по 06.07.1997 на посаді машиніста коксових машин по 6-му розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗТ «Коксан»;

-з 26.04.1999 по 21.02.2000 на посаді підземного забійника 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

-з 02.03.2000 по 19.05.2000 на посаді підземного забійника 6 розряду на Шахті ім. Карла Маркса ВО «Орджонікідзевугілля»;

-з 05.06.2000 по 18.05.2003 на посаді підземного забійника 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

з 02.06.2003по 03.10.2007 на посаді підземного забійника з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 10.10.2007 по 29.10.2007 на посаді горноробочого відсивного забою 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах в шах ті ТОВ «Вугледобича»;

-з 05.11.2007 по 13.12.2008 на посаді забійника на відбійних молотках підземним з повним робочим днем в шахті 6-го розряду на СП «Шахта імені М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля»:

-з 22.12.2008 по 21.04.2011 на посаді забійника підземним на відбійних молотках 6-го розряду СП «Шахта Булавінська» ДП «Орджонікідзевугілля».

3) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи зарахувати страховий стаж після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.45 абз.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу для пенсії позивачу час перебування його на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням у період з 31.03.2011 по 04.03.2021 як пільговий стаж шахтаря згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 04.03.2021 на весь період отримання пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.03.2011 йому призначена пенсія по інвалідності внаслідок професійного захворювання. Одночасно я є внутрішньо перемішеною особою. 04.03.2021 він звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах. Проте відповідно до Рішення про відмову у призначенні пенсії №18 від 09.03.2021 року ГУ ГІФУ в Запорізькій області мені було відмовлено. На підставі того, що в матеріалах пенсійної справи відсутні уточнюючі довідки, відомості про атестацію робочих місць. За даними Державного реєстру загально обов`язкового державного соціального страхування позивач має стаж підтверджений наказом про атестацію робочого місця, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах з 01.01.2010 по 29.01.2011. За матеріалами пенсійної справи перехід на пенсію за віком недоцільний, оскільки розмір пенсії зменшується і становить 4359,54 грн. , а тому здійснити перехід на пенсію за віком на пільгових умовах на умовах абз.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із додаванням стажу на момент переходу та застосуванням середньої заробітної плати, визначеною частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії) немає законних підстав, по матеріалам пенсійної справи - недоцільно». Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що позбавили його права на перерахунок пенсії, що є порушенням його прав. Просить з задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 12.05.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.31630 від 02.06.2021), відповідно до якого зазначено, що позивач не звертався до відповідача за перерахунком пенсії по інвалідності України «Про підвищення престижності шахтарської праці», рішення про відмову в такому перерахунку відповідачем не приймалося. Крім того, у у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в шкодливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідна уточнююча довідка підприємства. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, шо діяло раніше, за період з 1 січня 20004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Враховуючи наведене вище, для зарахування періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 31,03.2011 по 04.03.2021 до пільгового стажу немає законних підстав. Просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача, як внутрішньо переміщена особа з 01,07.2014. Позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок професійного захворювання з 23.03.2011 року згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах.

Розглянувши заяву та надані документи відповідачем прийнято рішення від 09.03.2021 № 18 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Не погоджуючись із таким діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі- Закон № 1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, шо знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. За результатами розгляду заяви приймається рішення про переведення або відмову в переведенні на пенсію за віком. Про прийняте рішення повідомляється заявник.

Так, Позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії, а не про її призначення, що є не тотожними поняттями і порядок розгляду таких заяв мас суттєві розбіжності, що передбачено «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1,з наступними змінами і доповненнями) (надалі - Порядок № 22-1).

До того ж, за п. 4.7. розділу IV. Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 «4.7. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає, пенсію.

Орган, що призначає, пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову у в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження».

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_1 від 04.03.2021 про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах, а також з врахуванням того, що останній з 2011 року вже отримував пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання, Відповідач повинен був прийняти одне з двох рішень: призначити (або відмовити) у переведенні з одного виду пенсії на інший (абз. 2 п. 4.7 Порядку № 22-1).

Відповідно до ст. 19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

За змістом Рішення № 18 від 09.03.2021 позивач, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 послався на дві підстави. Так зазначалось, що «...здійснити перехід на пенсію за віком па пільгових умовах ... немас законних підстав, по матеріалам пенсійної справи - недоцільно».

Згідно абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії» (Частина третя статті 45 в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011)

За трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 (п.п.38-48) після призначення пенсії в 2011 році останній продовжував працювати з 08.04.2015 по 28.02.2020, чим набув понад 24 місяці страхового стажу і фактично отримав право на переведення з одного виду пенсії на інший. А з врахуванням страхового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії та коксохімічній промисловості (за списком №1) ще і - на отримання такої пенсії «на пільгових умовах».

Тому твердження в ідповідача, що ОСОБА_1 для переходу на пенсію за віком «немає законних підстав» - є хибним.

Щодо помилкового нарахування пенсійного стажу позивачу суд зазначає наступне.

Територіальними підрозділами Пенсійного фонду України, які призначали та здійснювали перерахунок ОСОБА_1 УПФУ в Калинівському районі м. Горлівка Донецької області; Запорізьке приміське об`єднання УПФУ в Запорізькій області; ГУ ПФУ в Запорізькій області) виходили з наявності у нього в зарахованого стажу:

робота за списком №1: 2 роки 10 місяців 3 дні;

військова служба: 1 рік 11 місяців 16 днів:

робота за списком №1 (шахтарі): 9 років 9 місяців 23 дні.

Натомість за підрахунками записів пенсійної книжки ОСОБА_1 загальний стаж Позивача лише на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством становить:

-на підземних і відкритих гірничих роботах (за списком 1 - шахтарі) - 13 років 2 міс. 8 дн.;

-в металургії та коксохімічній промисловості (за списком 1) - 3 роки 3 міс. 20 дн.

Таким чином, під час розгляду заяви позивача до ГУ ПФУ в Запорізькій області від 04.03.2021 відповідачем не взято до уваги дійсний стаж роботи та з врахуванням цього не зроблено відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого допущено порушення конституційних прав Позивача.

Щодо позовних вимог зобов`язати відповідача про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах суд зазначає настпуне.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, шо дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислуг у років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами пункту першого частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- XII (далі Закон №1788), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Проте за позицією Відповідача «... в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначать право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників... В матеріалах пенсійної справи відсутні уточнюючі довідки, відомості про атестацію робочих місць.»

Підставою для не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача набутого на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля», шахті СП «Шахта Булавинська» ДП «Орджоникідзевутілля», шахті С1І "Шахта імені М.І. Калініна" ДГІ «Артемвугілля». шахті «Ордена Леніна шахті «Олександр-Захід» ВО «Артемвугілля», шахті ім. Карла Маркса ВО «Орджонікідзевугілля», шахті ГОВ «Вугледобича» стало за думкою Відповідача не підтвердження уточнюючими довідками, виданими підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 містяться наступні записи щодо спірних періодів праці:

- з 17.02.1992 по 19.03.1992 позивач прийнятий підземним учнем проходчика з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

- з 19.03.1992 по 27.05.1992 позивач переведений учнем підземного забійника з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

- з 27.05.1992 по 17.06.1992 позивач переведений підземним забійником з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

- з 20.07.1992 по 15.10.1992 позивач прийнятий барільєтчиком 5 розряду в коксовий цех Ясінівського коксохімічного заводу ТВО «Укркокс»

- з 11.05.1993 по 26.05.1994 позивач прийнятий підземним горноробочим з повним робочим днем в шахті на «Ордена Леніна шахті «Олександр-Захід» ВО «Артемвугілля»;

- з 13.06.1994 по 01.11.1994 позивач прийнятий дверевим по 5-му розряду Горловського коксохімічного заводу А`ГЗТ «Коксан»;

- з 01.11.1994 по 01.08.1995 позивач переведений люковим по 6 розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗ`Г «Коксан»;

- з 01.08.1995 по 06.07.1997 позивач переведений машиністом коксових машин по 6-му розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗ`Г «Коксан»;

- з 26.04.1999 по 21.02.2000 позивач прийнятий підземним забійником 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

- з 02.03.2000 по 19.05.2000 позивач прийнятий підземним забійником 6 розряду на Шахті ім. Карла Маркса ВО «Орджонікідзевугілля»;

- з 05.06.2000 по 18.05.2003 позивач прийнятий підземним забійником 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

- з 02.06.2003 по 03.10.2007 позивач прийнятий підземним забійником з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

- з 10.10.2007 по 29.10.2007 позивач прийнятий горноробочим відсисного забою 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах в шахті ГОВ «Вугледобича»;

- з 05.11.2007 по 13.12.2008 позивач прийнятий забійником на відбійних молотках підземним з повним робочим днем в шахті 6-го розряду на СП «Шахта імені М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля»;

-22.12.2008 по21.04.2011 прийнятий забійником підземним на відбійних молотках 6-го розряду СП «Шахта Булавінська» ДГ1 «Ордженікідзевігілля».

Загальний стаж Позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством:

-на підземних і відкритих гірничих роботах (за списком 1 - шахтарі) - 13 років 2 міс. 8 дн.;

-в металургії та коксохімічній промисловості (за списком 1) - 3 роки 3 міс. 20 дн.

За змістом трудової книжки позивача встановлено, що в ній наявні відповідні записи, які підтверджують пільговий стаж роботи позивача за спірні періоди, а тому записів, наявних в трудовій книжці достатньо для зарахування такого спірного стажу позивача.

Водночас Відповідачем не заперечуються достовірність записів трудової книжки, а також, що записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частини 2 статті 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї етапі, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

З рішення відповідача від 09.03.2021 вбачається, що останнім не вживались заходи щодо перевірки достовірності записів трудової книжки ОСОБА_1 .

Так, ДП «Артемвугілля», а також інші підприємства, де працював Позивач, у листопаді 2014 року припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території міста Горлівки Донецької області.

Відповідно до Додатку 1 Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Горлівка Донецької області та місто Донецьк відноситься до території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що відносно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 18.04.2019 по справі № 344/16404/16-а.

Положеннями частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим. за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії.

Зокрема, дана правова позиція підтримана у постановах від 28 серпня 2018 року (справа № 175/4336/16-а), від 23 липня 2019 року (справа № 537/53/17), від 19.02.2020 ( справа 520/15025/16-а).

При цьому слід зазначити, що позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий пільговий стаж роботи. Крім того, громадянин не може нести особисту відповідальність за те, що відбувається на території вказаної Донецької області, та не може відповідати за діяльність інших осіб.

Таким чином, протиправність дій відповідача полягає в тому, що попри наявність записів у трудовій книжці позивача про час та умови праці, були достатніми відомостями для призначення пільгової пенсії, він не зважив на них.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області додати до пільгового стажу роботи за частиною другою статті 14 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХГІ) вищезазначені періоди роботи:

Щодо відсутності у Відповідача уточнюючі довідки та відомості про атестацію робочих місць.

За змістом зазначеного оскаржуваного рішення про відмову в призначення пенсії № 18 від 09.03.2021 відповідач, зокрема, послався, що в матеріалах пенсійної справи відсутні уточнюючі довідки, відомості про атестацію робочих місць.

Водночас відповідач не заперечує той факту, що за даними Державного реєстру загально обов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 має стаж підтверджений наказом про атестацію робочого місця, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах з 01.01.2010 по 29.01.2011.

Відповідно до частини 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно зет. 98 Закону №1788-ХІІ перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до заяви від 04.03.2021 позивач просив відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії та додатково врахувати період його праці на відповідних посадах на підземних і відкритих гірничих роботах, а також в металургії та коксохімічній промисловості, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо відсутності у Відповідача відомостей про атестацію робочих місць.

Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (дачі - Порядок № 442) та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обгрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки прані.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який мас сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, аіе з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1. відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Отже, варто зазначити, шо непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у врахуванні цього стажу при обрахунку пільгового стажу.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі 520/15025/16-а.

Тому, відсутність у відповідача даних щодо атестації робочого місця позивача у період його роботи із шкідливими і важкими умовами праці не може бути підставою для відмови в зарахуванні цього періоду роботи до пільгового стажу.

Згідно із записами у трудовій книжці, позивача у період з 17.02.1992 по 21.04.2011 працював на відповідних посадах на підземних і відкритих гірничих роботах, а також в металургії та коксохімічній промисловості.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

З урахуванням наведеного необхідно зазначити, що за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави га необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України віл 12.08.1993 № 637, у зв`язку з чим положення вказаного Порядку застосуванню у даному випадку не підлягають.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 17.02.1992 по 21.04.2011 який працював на відповідних посадах на підземних і відкритих гірничих роботах, а також в металургії та коксохімічній промисловості, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці.

Щодо позовних вимог зобов`язати Відповідача зарахувати до страхового стажу для пенсії час перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням суд зазначає настпне.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 за № 1451/11731. під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік. встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.

Як вбачається з трудової книжки позивач працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», повним робочим днем на Шахті імені Л.І. Гайового ВО «Артемвугілля», шахті СП «Шахта Булавинська» ДІЇ «Орджоникідзевутілля», шахті СГІ "Шахта імені М.І. Калініна" ДІЇ «Лртемвугілля». шахті «Ордена Леніна шахті «Олександр-Захід» ВО «Артемвугілля», шахті ім. Карла Маркса ВО «Орджонікідзевугілля», шахті ГОВ «Вугледобича», разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статгі 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

В розумінні абз.22 ст. 1 Закону №1058 пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком: 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком встановлені у етап і 26 Закону №1058, а пенсії по інвалідності у статгі 30 Закону №1058.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою етап і 26 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Згідно з ч.5 ст.56 Закону №1788 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Зазначена гарантія встановлена ч.4 ст.9 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992№2694-ХІІ.

Статтею 114 Закону №1058 та статтями 13, 14 Закону №1788 визначено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення саме пенсії за віком на пільгових умовах.

З 16.09.2008. набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VІ (далі за текстом Закон №345). який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

З огляду на ст.1 Закону №345 дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 20.11.2018 р. у справі №345/4616/16-а (провадження №К/9901/18104/18), що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» необхідно розглядати у нерозривному зв`язку зі списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячи цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Статтею 8 Закону №345 встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону №1058, яка визначає мінімальний розмір пенсії за віком, передбачено, шо мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, статтею 8 Закону №345 передбачені пільги для шахтарів щодо підвищеного мінімального розміру пенсії за віком. Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 26.05.2020 р. у справі №205/8712/16-а (провадження №К/9901/38669/18).

При цьому слід врахувати, що ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 р у справі №345/763/17 (провадження №К/9901/20475/18) та від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а (провадження №К/9901/38669/18).

Таким чином, умовою виплати пенсії у розмірах встановлених ст.8 Закону №345 та абз.3ч.1 ст.28 Закону №1058 є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах.

На час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_1 досяг відповідного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому відповідачем не були враховані усі правові підстави для зарахування до страхового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням у період з 23.03.2011 по 04.03.2021 для здійснення перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 10 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності чи у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону №1058 (за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 до місяця звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший або за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 до місяця звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який було враховано під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою ст. 40 Закону №1058 (за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №18 від 09.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу роботи за частиною другою статті 14 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи:

- з 17.02.1992 по 19.03.1992 на посаді учня проходчика з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 19.03.1992 по 27.05.1992 на посаді учня підземного забійника з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 27.05.1992 по 17.06.1992 року на посаді підземним забійником з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 20.07.1992 по 15.10.1992 на посаді барільєтчик 5 розряду в коксовий цех Ясінівського коксохімічного заводу ТВО «Укркокс»;

-з 11.05.1993 по 26.05.1994 на посаді підземного горноробочого з повним робочим днем в шахті на « ОСОБА_2 шахті «Олександр-Захід» ВО «Артемвугілля»;

-з 13.06.1994 по 01.11.1994 на посаді дверевим по 5-му розряду (Горловського коксохімічного заводу АТЗТ «Коксан»;

-з 01.11.1994 по 22.03.1995 на посаді люкового по 6 розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗТ «Коксан»;

-з 01.08.1995 по 06.07.1997 на посаді машиніста коксових машин по 6-му розряду Горловського коксохімічного заводу АТЗТ «Коксан»;

-з 26.04.1999 по 21.02.2000 на посаді підземного забійника 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

-з 02.03.2000 року по 19.05.2000 на посаді підземного забійника 6 розряду на Шахті ім. Карла Маркса ВО «Орджонікідзевугілля»;

-з 05.06.2000 по 18.05.2003 на посаді підземного забійника 6 розряду з повним робочим днем в шахті на Шахті імені А.І. Гайового ВО «Артемвугілля»;

- з 02.06.2003по 03.10.2007 на посаді підземного забійника з повним робочим днем в шахті на Шахті імені М.І. Калініна ВО «Артемвугілля»;

-з 10.10.2007 по 29.10.2007 на посаді горноробочого відсивного забою 5-го розряду з повним робочим днем на підземних роботах в шах ті ТОВ «Вугледобича»;

-з 05.11.2007 по 13.12.2008 на посаді забійника на відбійних молотках підземним з повним робочим днем в шахті 6-го розряду на СП «Шахта імені М.І. Калініна» ДП «Артемвугілля»:

-з 22.12.2008 по 21.04.2011 на посаді забійника підземним на відбійних молотках 6-го розряду СП «Шахта Булавінська» ДП «Орджонікідзевугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи страховий стаж після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 абз. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 час перебування його на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням у період з 31.03.2011 по 04.03.2021 як пільговий стаж шахтаря згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як 3 розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з 04.03.2021 на весь період отримання пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова