Справа № 804/14069/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
31.08.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, у якій просить:
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2015 року у задоволенні адміністративного позову ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишено без задоволення.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 року касаційну скаргу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 15.06.2021 року:
- розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження;
- призначено підготовче засідання на 06.07.2021 року.
У судове засідання, призначене на 06.07.2021 року з`явились представники позивача та відповідача.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на заперечення на адміністративний позов.
06.07.2021 року в судовому засіданні суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт № 24/28-01-51-03/00191000 від 17.04.2015 року висновками якого встановлено порушення п.46.5 ст.46, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань, заявлених АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».
Не погодившись з висновками зазначеного акту, позивач 29.04.2015 року подав до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України заперечення № 52/70/3577.
Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач 21.05.2015 року звернувся із скаргою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення.
13.07.2015 року Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким залишила оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.
27.07.2015 року позивач подав до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України повторну скаргу на податкове повідомлення-рішення.
Рішення за результатами розгляду вищенаведеної скарги прийнято не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.05.2021 року касаційну скаргу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Абзацами 44-50 вказаної постанови встановлено наступне:

«Проте судові рішення, які переглядаються, не містять жодного аналізу та оцінки викладених у позовній заяві аргументів позивача, які, на його думку, доводять відсутність з боку підприємства вчинення податкового правопорушення, а тому висновок останніх по суті спору не можна визнати повним, всебічним та обґрунтованим.

Не наведено судами жодних мотивів й про те, що обставини невідображення в графі 4 уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року всіх показників декларації звітного періоду, який виправляється, призвели саме до заниження Товариством податкових зобов`язань та до втрат бюджету.

Слід зазначити, що згідно пункту 86.10 статті 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Однак, суди у ході розгляду справи так і не перевірили на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, які використовуються в такому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, чи дійсно Товариством була допущена помилка в уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ до податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року та чи вплинула така на розрахунки з бюджетом й, як наслідок, на об`єкт оподаткування ПДВ, а також не з`ясували чи відповідають висновки відповідача про фактичну наявність у позивача позитивного значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України (як арифметичної різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту), які дійсні показники повинні були бути відображені у відповідних рядках податкової звітності за податковий період січня 2015 року та за попередні періоди, які могли впливати на формування такої, хоча такі обставини стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення даного спору.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне також звернути увагу й на те, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 08 вересня 2020 року (справа №815/477/16), від 15 квітня 2021 року (справа №400/1379/19), встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, незаконності збільшення суми грошового зобов`язання або зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за попереднім податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу виключає повторність та можливість застосування до платника податків штрафних санкцій в розмірі 50 відсотків за правилами пункту 123.1 статті 123 ПК України.

Як встановили суди, підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 50 відсотків стали обставини повторного протягом 1095 днів визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання згідно пункту 123.1 статті 123 ПК України (попередні податкові повідомлення-рішення від 12 лютого 2015 року № та №).

Натомість обставини справи свідчать про те, що податкові повідомлення-рішення від 12 лютого 2015 року № та № визнано протиправними та скасовано постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі №804/9423/15. Така обставина не може бути залишеною поза увагою та без дослідження при розгляді даного спору.»

З урахуванням викладених у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року зауважень, судом встановлено наступне.

20.02.2015 року до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було подано декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року.

В рядку 18 зазначеної декларації було вказано позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 1674529 грн.

В рядку 21 підприємством зазначено суму залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 238673529 грн.

В рядку 23 підприємством зазначено суму бюджетного відшкодування у розмірі 236999000 грн.

Рядок 25 (сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного періоду ) не був заповнений позивачем.

Позивачем також зазначено, та відповідачем не заперечується, що сума у розмірі 236999000 грн. була відшкодована бюджетом шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підприємства.

Внаслідок виявлення допущеної у вказаній звітності помилки, позивачем 18.03.2015 року подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ за січень 2015 року № , в якому у рядку 17 вказано суму податкового кредиту у розмірі 50528568,00 грн.; в рядку 25.1 «сплачується до державного бюджету» було вказано суму «- 1674529 грн.». Графа 4 уточнюючого розрахунку не заповнена.

Відповідач в акті перевірки № 24/28-01-51-03/00191000 від 17.04.2015 року вказує на те, що в порушення п.2 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13), позивачем до графи 4 розділу ІІІ уточнюючого розрахунку за січень 2015 року №, не перенесено відповідні показники звітної декларації за січень 2015 року, а саме:

- залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду показників декларації, що виправляється (від 20.02.2015 року) в сумі 238673529,00 грн.(рядок 21 (21.1 + 21.2 + 21.3));

- значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 21.1) в сумі 238673529,00 грн.;

- сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 23.1 декларації ) у сумі 236999000,00 грн.

Також, в акті перевірки відповідач дійшов висновку про те, що зазначеним уточнюючим розрахунком зменшено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18 рядок 21) на суму 1674529,00 грн.

Таким чином, відповідачем застосовано відповідальність до позивача у вигляді:

- збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1674529,00 грн.

- штрафних санкцій на суму 83726,50 грн.

Отже, судом підлягає розгляду питання щодо правомірності збільшення відповідачем позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та щодо правомірності застосування штрафних санкцій за самостійно визначену суму податкового зобов`язання контролюючим органом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 46.4, 46.5 статті 46 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) визначено наступне, якщо платник податків вважає, що форма податкової декларації, визначена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, збільшує або зменшує його податкові зобов`язання, всупереч нормам цього Кодексу з такого податку чи збору, він має право зазначити цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації. У разі необхідності платник податків може подати разом з такою податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, що вважатиметься невід`ємною частиною податкової декларації. Таке доповнення подається з поясненням мотивів його подання. Платник податків, для якого цим Кодексом встановлено обов`язок подання звітності в електронній формі, подає таке доповнення в електронній формі. Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

У відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередніх та звітному податкових періодах постачальниками таких товарів або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - суми податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №13) у графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється. У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення. У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення).

Податковою декларацією за січень 2015 року позивачем задекларовано:

- податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 28483972,00 грн. (рядок 9 декларації);

- податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 26809443,00 грн. (рядок 17 декларації);

- позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1674529,00 грн. (рядок 18).

Позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1674529,00 грн. є результатом такого обрахунку: від показника рядка 9 у сумі 28483972,00 грн. віднімається показник рядка 17 у сумі 26809443,00 грн.

Різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у позитивному значенні в сумі 1674529,00 грн. є показником податкового зобов`язання, який позивач мав сплатити до бюджету.

Залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду згідно декларації за січень 2015 року складав суму 238673529 грн. (рядок 21).

Також, залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду склав суму 236999000,00 грн. (рядок 22).

Зазначений показник рядка 22 податкової декларації за січень 2015 року обраховувався наступним чином: від показника рядка 18 у сумі 1674529,00 грн. віднімається показник рядок 21 у сумі 238673529 грн.

Отже, показник рядка 22 податкової декларації за січень 2015 року у сумі 236999000,00 грн. підлягає бюджетному відшкодуванню платнику податків одним з наведених способів:

- шляхом виплати на рахунок платника податків у банку;

- шляхом зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних податкових періодів.

Судом встановлено, що сума у розмірі 236999000,00 грн. (за вирахування показника податкового рядка 18 у сумі 1674529,00 грн.) сплачена на рахунок позивача у банку.

Так, 18.03.2015 року АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України подано уточнюючий розрахунок у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період січень 2015 року №.

Уточненим розрахунком позивачем змінено показник рядка 17, а саме, збільшено розмір податкового кредиту на суму 50528568,00 грн., шляхом зміни показника з суми 26809443,00 грн. на суму 77338011,00 грн.

В рядку 19 уточнюючого розрахунку позивачем вказано від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 48854039,00 грн.

Показник рядка 19 уточнюючого розрахунку є результатом такого обрахунку: від показника рядка 9 у сумі 28483972,00 грн. віднімається показник рядка 17 у сумі 77338011,00 грн.

В рядку 25.1 «сплачується до державного бюджету» уточнюючого розрахунку позивачем вказано:

- в графі «показник який уточнюється» суму 1674529,00 грн.

- в графі «уточнений показник» не зазначено суму;

- в графі «різниця» суму -1674529,00 грн. (з від`ємним значенням).

Згідно зазначених показників уточнюючого розрахунку у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період січень 2015 року № позивачем заявлено до відшкодування суму у розмірі 1674529,00 грн. вже сплачену шляхом зменшення показника рядка 22 податкової декларації.

Отже, уточнюючим розрахунком позивач намагається повернути сплачену суму податкових зобов`язань, яка була виправлена шляхом уточнення показників податкового кредиту.

У зв`язку з наведеним, суд робить висновок про безпідставність збільшення відповідачем позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1674529,00 грн., та як наслідок штрафних санкцій штрафних санкцій на суму 83726,50 грн.

Оцінюючи докази надані сторонами, суд зазначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, в той час як відповідачами не надано належних доказів на підтвердження законності спірного рішення.

Отже, за сукупності вказаних обставин, висновки контролюючого органу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв`язку з чим позов АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 487,20 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 18819 від 27.08.2015 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню зі Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50026, ) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, 49600, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України форми «Р» від 13.05.2015 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () на користь Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський