Справа № 200/6888/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 р. Справа№200/6888/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_2 та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.

- зобов`язати нарахувати та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.

Ухвалою від 07 червня 2021 року провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з довідки про нараховані доході від 19.04.2021 №402, позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація у період з березня 2016 року по листопад 2018 року, а за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року сума індексації склала 1 584,89 грн. Згідно з відповіддю відповідача від 11.05.2021 року №444, «до грудня 2018 року індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Для нарахування індексації за період з березня 2016 року по лютий 2018 року є базовий місяць січень 2008 року, а березня 2018 по листопад 2019 року - базовий місяць березень 2018 року и право на отримання індексації настало в грудні 2018 року згідно індексу споживчих цін». Крім того, у зазначеній відповіді вказано: «у зв`язку з відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації в період з березня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не була нарахована та виплачена». Позивач вважає таку бездіяльність Відповідача неправомірною, тому звернувся до суду. Крім того, позивач вказує, що станом на момент звільнення позивачу не повністю було нараховано та виплачено суму одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 211-ХІІ від 20.12.1991 року, без урахування індексації та без урахування щорічного додаткової грошової винагороди.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 15 липня 2021 року вказав, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у листопаді 2016 року - листопаді 2018 року у Міністерства оборони України - не було, а за період з грудня 2018 по листопад 2019 позивач отримав індексацію грошового забезпечення в розмірі 1584,89 грн. Також вказує, що Порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки, тому у військовій частині відсутні підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Також зазначає, що у зв`язку із звільненням позивача у 2019 році, розрахунок вихідної допомоги здійснювався на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який діяв на час виникнення спору, а саме:4930 (посадовий оклад) + 1340 (оклад за військовим званням) + 3135 (надбавка за вислугу років) + 6113,25 (надбавка за особливості проходження служби) + 1725,50 (премія) = 17243,75 і 50% = 8 621,875 * 4 (повних календарних років) = 34487,50 грн. Вказує, що на час звільнення позивача з військової служби у Збройних Силах України (2019 рік) щомісячна додаткова грошова винагорода була скасована, підвищено посадовий оклад та оклад за військовим званням, вихідна допомога виплачувалась за правилами встановленими діючим наказом Міністерства оборони України, та в повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне:

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника командира батальйону Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 листопада 2019 № 317 позивач звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 22.10.2019 року №227 у запас за п. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 01.11.2019 виключений із списків особового складу частини.

Вислуга років у ЗСУ становить 26 років 01 місяць 19 днів.

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 35% від посадового окладу та надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період за 01 листопада 2019 року.

Щорічна основна відпустка за 2018 рік не використана. Щорічна основна відпустка за 2019 рік не використана. Грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік отримав.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за 45 діб та за 45 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік та за 2019 рік.

Виплатити одноразову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) повних календарних роки служби.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, отримав.

Постійним або службовим житлом не забезпечувався.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 20.08.2019 №1237 позивач приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення в період з 17.12.2018 по 11.08.2019.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 04.11.2019 №3978 позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в період 22.02.2016 по 26.08.2016, з 31.08.2016 по 01.04.2017, з 24.10.2017 по 30.04.2018.

З наданої довідки про нараховані доході від 19.04.2021 №402, судом встановлено , що позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація у період з березня 2016 року по листопад 2018 року, а за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року сума індексації склала 1 584,89 грн.

З відповіді Військової частини НОМЕР_2 від 11.05.2021 №444, вбачається , що до грудня 2018 року індексація грошового забезпечення не здійснювалась. Для нарахування індексації за період з березня 2016 року по лютий 2018 року є базовий місяць січень 2008 року а з березня 2018 по листопад 2019 року - базовий місяць березень 2018 року и право на отримання індексації настало в грудні 2018 року згідно індексу споживчих цін. Крім того, у зазначеній відповіді вказано, що у зв`язку з відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації в період з березня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не була нарахована та виплачена.

При вирішенні спору по суті суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України Про індексацію грошових доходів населення .

Відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення ).

Відповідно до ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.6 ст. 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Відповідно до п.1 Порядку № 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з п.5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

Визначаючись з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 березня 2016 року по 30 листопада 2018 року, а також щодо встановлення базового місяця для такої індексації, суд зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Судом встановлено, що індексація грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2016 року по 30 листопада 2018 року не нараховувалась, а тому вимога про застосування базового місяця січень 2008 року до моменту вчинення нарахування є передчасною.

У спірних правовідносинах індексація не була нарахована та виплачена позивачеві, як така, оскільки, як було зазначено вище, відповідач посилався на відсутність фінансування такої індексації та відповідно підстав для її проведення, що свідчить про те, що питання базового місяця станом на даний час не є спірним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця січень 2008 року відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Отже, і індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідач не спростовує наявності підстав для проведення позивачу у період з 01 березня 2016 року по 30 листопада 2018 року індексації грошового забезпечення та не оспорює визначеного позивачем у позові періоду, протягом якого така індексація мала бути нарахована і виплачена.

Суд вважає за необхідне зазначити, що нормами Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації.

Водночас, пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. У Законі № 1282-ХІІ йдеться про фінансові ресурси бюджетів всіх рівнів.

Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі №825/874/17, від 19.07.2019р. у справі №240/4911/18, від 07.08.2019р. у справі № 825/694/17, від 20.11.2019р. у справі №620/1892/19.

Щодо вимог позивач про не донарахування за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року сума індексації з базовим місяцем березень 2018 року, що склала 1 584,89 грн, суд зазначає, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абзацом 2 пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Водночас, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по листопад 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Разом з цим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.

Так, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.

Як вбачається з відповіді відповідача від 11.05.2021 №444, з березня 2018 року по листопад 2019 року базовим місяцем є березень 2018 року, й право на отримання індексації настало в грудні 2018 року згідно індексу споживчих цін. Дослідивши довідку, яка надана позивачем про нараховані доході від 19.04.2021 року №402, судом встановлено, що за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року сума індексації склала 1 584,89 грн.

Позивач зазначає, що в період з грудня 2018 року по листопад 2019 року сума індексації проведена не в повному обсязі, але не зазначає в чому саме позивач має сумнів, за умови, що відповідач зазначив, що було розраховано за базовим місяцем березень 2018.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн. підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по лютий 2018 року.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.

Питання виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні врегульоване нормами статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) та розділом ХХХVІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260).

За правилами частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Так, у пункті 1.1 Інструкції №260 зазначено, що ця Інструкція визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Пунктом 38.1 Інструкції №260 передбачено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення) (пункт 38.1 Інструкції №260).

Виплата щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям здійснювалася відповідно до постанови КМУ №889, підпунктами 1, 2 пункту 1 якої встановлено, що така винагорода виплачується: 1)військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 постанови КМУ №889).

На виконання постанови КМУ №889, 24 жовтня 2016 року Міністерством оборони України видано наказ №550, яким затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі - Інструкція №550).

За приписами пункту 1 цієї Інструкції, вона визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі -винагорода).

Одночасно пунктом 8 Інструкції №550 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої постановою Інструкції №260 не є необмеженим. Так, норми Інструкції №260 (пункт 38.1) та Інструкції №550 (пункт 8) містять застереження щодо винагород, які теж мають щомісячний характер, проте не включаються до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється саме розмір одноразових виплат, у тому числі і одноразової грошової допомоги при звільненні.

Також суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 9 Закон №2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення (абзаци 1, 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-XII, за умов, визначених статтею 4 цього закону.

Статтею 18 Закону №2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону № 2017-ІІІ).

Отже, за змістом наведених норм законів індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Разом з тим, підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-XII, частинами першою, другою якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація виплачується за умови, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації. Тривалість таких виплат залежить від подальших змін у тарифних ставках (окладах), у випадку збільшення яких, виплата сум індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації. Це означає, що така виплата не має щомісячного характеру, оскільки є періодичною та залежить від певних економічних факторів.

Судом встановлено, що в межах даної справи позивач не погоджується з сумою виплаченої йому одноразової грошової допомоги при звільненні, яку Військова частина обчислила без урахування грошової винагороди, передбаченої Інструкцією №889 та індексації.

З огляду на наведені норми права, суд приходить до висновку, що положення Інструкції №550 (пункт 8) у системному зв`язку нормами Інструкції №260 (пункт 38.1) містять застереження саме щодо щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має щомісячний характер, однак не враховуються при обчисленні розміру. Це означає, що законодавець запроваджуючи таку виплату, як щомісячна додаткова грошова винагорода, окремими нормативними актами визначив цю виплату такою, що може виплачуватись щомісячно, проте її особливістю є те, що вона не включається до складових грошового забезпечення, з яких обчислюється одноразова виплата, передбачена нормами Закону №2011-XII для військовослужбовців, які звільняються з військової служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, а позивачем не доведено.

Вищенаведена правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 липня 2020 року по справі №820/5473/17 щодо правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010 року, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн. задоволенню не підлягають.

Судові витрати в справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.; визнання протиправною бездіяльність щодо не здійснення розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн.; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яку він отримував під час проходження військової служби, та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по листопад 2019 року з урахуванням раніше виплаченої індексації у сумі 1 584,89 грн., - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не забезпечення нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2016 року по 28 лютиго 2018 року.

В решті позову відмовити.

Повни й текст рішення складено та підписано 09 серпня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В. Шинкарьова