Справа № 160/11429/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суду складу
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.
представник заявника Гореліков М.М.,
представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином)
представник третя особа не зя`вився (повідомлений належним чином)
12 липня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Криворізького міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ з питань реклами виконкому Криворізької міської ради, у якій просить:
- визнати протиправною приховану відмову виконавчого комітету Криворізької міської ради, щодо продовження фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 517, 518, 519, 520. 538/1, 1065;
- зобов`язати виконавчий комітет Криворізької міської ради розглянути заяву, про продовження фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 517, 518, 519, 520, 538/1, 1065 та прийняти відповідне рішення яким продовжити строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 517, 518, 519, 520, 538/1, 1065.
Адміністративний позов не відповідав вимогам ст.ст. 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04 червня 2021 року був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання умов Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19 липня 2021 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом та надано уточнений адміністративний позов, у якому позивач просить:
- визнати протиправними приховані відмови виконавчого комітету Криворізької міської ради, щодо продовження фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 517, 518, 519, 520, 522, 538/1, 553, 822, 823, 824, 825, 1048. 1065;
- зобов`язати виконавчий комітет Криворізької міської ради розглянути заяви, про продовження фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№ 517, 518, 519, 520, 522, 538/1, 553, 822, 823, 824, 825, 1048, 1065 та прийняти відповідне рішення, яким продовжити строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами № № 517, 518, 519, 520, 522, 538/1.553, 822, 823, 824, 825, 1048, 1065.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного за правилами спрощеного позовного провадження без проведення підготовчого засідання, судове засідання призначено на 31.08.201 року.
- заборонити виконавчому комітету Криворізької міської ради, відділу з питань реклами виконкому Криворізької міської ради, а також залученим ними підрядним організаціям приймати рішення та вчиняти буд-які дії спрямовані на демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій), що належать фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПГ1: НОМЕР_1 ) та розміщені на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами № 517, 518, 519, 520, 522, 538/1, 553, 822, 823, 824, 825, 1048, 1065, до набрання законної сили судовим рішенням по справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що у період з 2004 по 2008 рік позивач отримала дозволи на розміщення спеціальних конструкцій (зовнішньої реклами) № 517, 518, 519, 520, 522, 538/1, 553, 822, 823, 824, 825, 1048, 1065.
У період закінчення дії дозволів заявник звернулась до відповідача з заявою про продовження терміну дії дозволів, проте відповідач після розгляду заяв на продовження терміну дії дозволів листом від 02.04.2021 та від 26.05.2021 року повідомив заявника, що останній повинен пройти процедуру погодження дозволів.
Станом на дату подання до суду позовної заяви через працівників КП «Кривбасводоканал» більшість рекламних конструкцій заявника демонтовано.
У зв`язку з вищевикладеним, подальший демонтаж рекламних засобів (рекламних конструкцій) у випадку не вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті призведе до ускладнення ефективного захисту прав заявника, адже після демонтажу у випадку пошкодження рекламних засобів (рекламних конструкцій), неналежного їх перевезення та зберігання відповідачем в особі відділу з питань реклами виконкому Криворізької міської ради заявник буде змушений понести витрати з відновлювальних робіт, витрати щодо монтажу рекламних конструкцій, витрат, пов`язаних саме із демонтажем, зберіганням конструкцій, а також призведе до виникнення штрафних санкцій від третіх осіб у зв`язку з невиконанням укладених договорів про розміщення реклами.
На електронну адресу суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких останнім зазначено, що предметом даного позову є відмова виконавчого комітету Криворізької міської ради стосовно продовження ФОП ОСОБА_1 терміну дозволів на розміщення зовнішньої реклами, а не оскарження приписів № 3 та № 16 про усунення порушень порядку розміщення рекламних засобів у м. Кривому Розі, тому враховуючи норми п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в даній справі. У задоволенні заяви про забезпечення позову просить відмовити.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Підстави забезпечення позову, передбачені частини другої статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
За умовами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову шляхом:
1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії;
2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку, а також іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, та банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";
3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків;
4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій;
5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення;
6) зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку);
7) зупинення рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлення заборони Кабінету Міністрів України призначати на посаду члена (членів) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг";
8) зупинення дії індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Міністерства фінансів України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта;
9) зупинення дії індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, її посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з такого індивідуального акта.
Заходи забезпечення позову, які застосовує суд, не можуть зупиняти, унеможливлювати або в інший спосіб порушувати безперервність процесу призначення, підготовки і проведення виборів.
Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як вбачається з заяви про вжиття заходів забезпечення позову, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що відповідач через працівників КП «Кривбасводоканал» більшість рекламних конструкцій демонтував, що, на думку заявника, може призвести до пошкодження рекламних конструкцій, неналежного перевезення та зберігання, тому позивач також може зазнати значних матеріальних збитків від протиправних дій та бездіяльності відповідача. Це завдасть значної майнової шкоди позивачу, а для відновлення його порушених прав та інтересів, отримання належного відшкодування збитків від порушника необхідно буде докласти значних зусиль, витрат коштів і часу.
Суд зазначає, що процедура демонтажу спеціальних конструкцій регулюється Порядком розміщення зовнішньої реклами в місті (зі змінами, рішення міської ради від 14.10.2009 №3530, 23.12.2009 №3651, 25.08.2011 №557, 28.11.2018 №3181), який затверджено рішенням №1995 від 28.11.2007 Криворізької міської ради Дніпропетровської області (ХX сесія V скликання), (далі - Порядок).
Так, пунктами 10.8 - 10.17 Порядку встановлено, що у разі невиконання власниками (користувачами) рекламних засобів у зазначений термін вимог отриманого припису, робочий орган готує наказ на демонтаж за погодженням управління містобудування і архітектури виконкому міськради та забезпечує проведення демонтажу рекламних засобів за рахунок рекламоросповсюджувачів.
У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні: власник (користувач) рекламного засобу, представники державних органів, місцевих служб і організацій, а для забезпечення безпеки дорожнього руху - представники ДАІ.
Демонтаж рекламних засобів може здійснюватись без попереднього надання припису їх власникам (користувачам) у таких випадках:
власника (користувача) самовільно розташованого рекламного засобу не встановлено або не встановлено його місцезнаходження;
експлуатація рекламного засобу створює аварійну ситуацію, загрожує життю і здоров`ю людей, може заподіяти шкоду майну.
Про встановлення таких фактів складається відповідний акт.
Виконання демонтажу рекламного засобу фіксується актом проведення демонтажу (додаток 6), який підписується представниками робочого органу та особами, які були присутні під час проведення 16 демонтажу рекламного засобу, та затверджується керівником робочого органу.
Акт проведення демонтажу складається у 2-х примірниках, один з яких залишається робочому органу, другий передається власнику демонтованого рекламного засобу одразу після оформлення акта. У разі відмови власника демонтованого засобу підписати акт у ньому робиться відповідний запис. Якщо демонтаж проводився без присутності власника рекламного засобу, робочий орган повинен у 3-денний термін повідомити власника (якщо місцезнаходження його відоме) про здійснений демонтаж та надіслати йому другий примірник акта проведення демонтажу.
Демонтований рекламний засіб зберігається у робочому органі у спеціально відведених для цього місцях протягом встановленого терміну (п.10.16.2.).
Власники рекламних засобів мають право повернути демонтовані рекламні засоби в межах строку зберігання після звернення до робочого органу на підставі таких документів: а) заяви на ім`я керівника робочого органу повернення демонтованих рекламних засобів; б) документа, який підтверджує право власності на демонтовані рекламні засоби; в) документа, який підтверджує право особи, яка звернулась до робочого органу щодо одержання демонтованих рекламних засобів; г) документа, який підтверджує оплату витрат, пов`язаних з демонтажем і зберіганням рекламних засобів.
Оплата витрат, пов`язаних з демонтажем і зберіганням рекламних засобів, здійснюється на підставі рахунків, що складаються суб`єктом господарювання, який здійснює демонтаж рекламних конструкцій.
Повернення майна власнику проводиться за актом про повернення власнику демонтованих рекламних засобів (додаток 7).
Облік та зберігання демонтованих рекламних засобів:
демонтовані рекламні засоби передаються робочому органу на тимчасове зберігання на підставі акта прийняття-передачі із зазначенням переліку рекламних засобів та їх характеристикою;
демонтовані рекламні засоби підлягають зберіганню протягом 1 місяця. Протягом цього часу робочий орган вживає заходів щодо встановлення власника демонтованого рекламного засобу (якщо він невідомий або невідоме його місцезнаходження) та його повернення згідно з п.п.10.13.-10.15. цього Порядку.
Пунктом 10.17 Порядку визначено, що у разі, коли власника демонтованої спеціальної конструкції не встановлено або власник протягом визначеного законодавством терміну не вимагатиме її, таке майно визнається безхазяйним. Набуття права власності на це майно здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.
Отже, враховуючи вищенаведені норми Порядку, демонтаж рекламних засобів не є розпорядженням майном, а є правом органу місцевого самоврядування, здійснюється з підстав передбачених законодавством про рекламу та жодним чином не несе загрозу самому майну.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.07.2019 у справі №580/332/19, від 27.04.2020 у справі №580/2403/19.
Заявником при зверненні до суду зазначено, що більшість рекламних конструкцій демонтовано, проте, останнім не надано доказів які рекламні конструкції демонтовані та відповідно до яких рекламних конструкцій суд має заборонити вчинити дії щодо демонтажу рекламних засобів.
Суд звертає увагу, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, які б унеможливили захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, а до заяви не надано докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.
Судом встановлено, що відповідач в особі відділу з питань реклами виконкому Криворізької міської ради 01.06.2021 прийняв припис № 3 про усунення порушень порядку розміщення рекламних засобів у місті Кривому розі, щодо рекламних засобів з дозволами № 553, 822, 823, 824, 825 та припис № 16 від 30.06.2021 року щодо рекламного засобу відповідно до дозволу № 1048.
Докази оскарження вищенаведених приписів від 01.06.2021 року у суду відсутні.
Проте, предметом даного позову є відмова виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо продовження ФОП ОСОБА_1 терміну дозволів на розміщення зовнішньої реклами, а не оскарження приписів № 3 та № 16 про усунення порядку розміщення рекламних засобів у м. Кривому Розі.
Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає, що заявником не доведено, що у разі незабезпечення позову - це істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Наведене свідчить, що подане клопотання про забезпечення позову є необґрунтованим та підстави для задоволення клопотання про забезпечення позову відсутні, тому подана заява є такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 09.08.2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук