Справа № 640/20921/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 серпня 2021 року м. Київ № 640/20921/21

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Матвієнко Андрій Анатолійович

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу №006-28694-230215 «Найкращий від Миколая» від 23 лютого 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом (депозитом) «Найкращий від Миколая» №010-28694-230215 від 23 лютого 2015 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом із позовною заявою, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

В обгрунтування цієї заяви позивач послалась на те, що наприкінці 2015 року позивач через свого представника звернулась до суду з позовом, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у справі №826/7941/15 позовну заяву було залишено без руху для сплати судового збору.

Проте, вказаний судовий збір був сплачений на інший рахунок, тому сплатити його вдруге позивач не мала можливості, у зв`язку з чим звернулась до представник з проханням подати до Державної казначейської служби України щодо повернення з бюджету вказаної суми.Станом на теперішній час сума сплаченого судового збору не повернута позивачу.

Представник, з яким у позивача виникли договірні зобов`язання та яка представляла інтереси останньою, на початку липня 2018 року повернула позивачу оригінали документів, після чого позивач звернулась до іншого представника, який готував позов. Одразу після збору потрібної суми, для сплати судового збору, представником позивача було подано позов до суду, в якому також просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду. Проте, вказаний позов разом пакетом документів був повернутий на адресу позивача, а не представника. Вказаний лист позивач не мала можливості отримати, оскільки тривалий час не перебувала за місцем свого проживання через лікування.

У 2019 році представник знов подав пакет документів до суду, проте, зі слів представника, позивачу відомо, що поновлення строків треба доводити. На переконання позивача нею пропущений строк з поважних причин, адже спочатку в неї не було коштів повторно сплатити суму судового збору, а в подальшому вона перебувала на лікуванні, що унеможливило отримання нею пакету документів, що повернувся з суду.

Крім того, позивач наголошує на тому, що вона є юридично необізнаною особою, а подати раніше позов не мала можливості, оскільки під час карантину позивач майже не працює, а гроші витрачає на їжу, ліки та транспорт.

Розглянувши вказане клопотання суд приходить до висновку, про неповажність причин пропуску строку на звернення до суду з огляду на наступне.

Так, споживач фінансових послуг при зверненні до суду з позовом до банку за захистом своїх порушених прав, наприклад, через неналежне виконання договору банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Великої палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16.

Таким чином, позивач у даних правовідносинах є звільненою від сплати судового збору, а тому твердження останньої про те, що позивачка пропустила строк звернення до суду через неможливість збору необхідної суми не приймається судом до уваги.

Посилання позивача на відсутність юридичної освіти та незнання законодавства судом не беруться до уваги, оскільки відповідно до абзацу 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Крім того, судом не приймаються до уваги інші обставини за яких позивачка начебто не мала можливості звернутися до суду, оскільки судом встановлено, що позивачка зверталася з аналогічними позовами та клопотаннями про поновлення процесуального строку до суду в межах адміністративних справ у 2015 році: №752/19545/15-ц, №826/25815/15, у 2016 році: №826/3583/16, 826/7941/16, у 2018 році: №826/17375/18, у 2020 році: №640/75/20, у 2021 році №640/7004/21 та №640/20921/21.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, в яких суд дійшов висновку, що триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Як встановлено судом позивачка знала про порушені права ще у 2015 році, в той же час, подання позовної заяви, яка не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та не усунення недоліків позову, на які вказує суд не може вважатися поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

При цьому, в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва про залишення позовної заяви без руху від 29.03.2021 по справі №640/7004/21, суд дійшов правового висновку про неповажність причин пропуску процесуального строку, що стало підставою для повернення позовної заяви позивачу. Ігноруючи висновку суду, позивачка повторно звертається до суду з аналогічним позовом та аналогічним клопотанням про поновлення процесуального строку на звернення до суду, правова оцінка якому вже була попередньо надана судом.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 8, ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути.

2. Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Суддя А.С. Мазур