Справа № 620/1949/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1949/20 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

- рішення від 13.05.2020 №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 №Ф-05;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 №5;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 №5;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 №5;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 №5;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 №5.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5, за включенням зобов`язання зі сплати податку на майно в сумі 9906,59 грн. та штрафних санкцій в сумі 4953,30 грн;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5, за включенням зобов`язання зі сплати податку на майно в сумі 9906,59 грн. та штрафних санкцій в сумі 4953,30 грн;

- визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.05.2020 № 5;

- визнано протиправним та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-05;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані рішення та вимога є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем на підставі наказу від 06.02.2020 № 326, направлень від 17.02.2020 № 463, № 464 була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2018 по 31.12.2019

За результатами перевірки складено акт №326/13/ від 17.03.2020, згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення:

- статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК), а саме занижено задекларовані доходи за 2018 рік на загальну суму 1 292 902 грн та за 2019 рік на загальну суму 1 508 258,84 грн;

- підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 ПК, а саме було завищено задекларовані витрати за 2018 рік на 2 086 158,81 грн та за 2019 рік на 2 087 740,77 грн;

- статті 177 ПК, а саме занижено оподатковуваний дохід за 2018 рік на 3 379 060,81 грн. та за 2019 рік на 3 595 999,61 грн. внаслідок заниження задекларованих доходів та завищення задекларованих витрат, пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки -1 255 510,87 грн., в тому числі за 2018 рік - 608 230,94 грн. та за 2019 рік - 647 279,93 грн.;

- підпункту 164.2.11 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164; підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168; підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170; абзацу «а» пункту 171.2 статті 171; пункту 176.2 статті 176 ПК, а саме позивачем не оподатковані суми надміру витрачених коштів, виданих найманим працівникам під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, а саме суми видані найманим працівникам на відрядження (добові), які не підтверджені наказами на відрядження, в результаті чого занижено податок з доходів найманих працівників за 1 кв. 2018 року на 130 212,01 грн., за 2 кв. 2018 року на 74 975,84 грн., за 3 кв. 2018 року на 69 425,53 грн., за 4 кв. 2018 року на 135 287,09 грн., за 1 кв. 2019 року на 64 909,11 грн., за 2 кв. 2019 року на 89 208,64 грн., за 3 кв. 2019 року на 82 638,93 грн., за 4 кв. 2019 року на 137 744,06 грн. Усього донараховано податку на доходи найманих працівників - 784 401,21 грн.;

- Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року - 4 квартал 2019 року, а саме: позивачем в поданих розрахунках не відображено суми коштів, виданих найманим працівникам під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, а саме суми видані найманим працівникам на відрядження (добові), які не підтверджені наказами на відрядження;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено суму чистого доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням мінімальної та максимальної величини за 2018 рік на 589 992,47 грн. та за 2019 рік на 701 064 грн.;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7, пункт 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого платником було занижено суму єдиного соціального внеску за 2018 рік на 129 798,36 грн. та за 2019 рік на 154 234,08 грн. Донараховано єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22,0% - 284 032,44 грн., а саме: за 2018 рік на 129 798,36 грн. та за 2019 рік на 154 234,08 грн.;

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК, а саме занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2018 рік на 50 685,91 грн. та за 2019 рік на 53 939,99 грн. Донараховано військового збору від здійснення підприємницької діяльності - 104 625,90 грн.;

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК, а саме занижено суму військового збору з доходів, виплачених найманим працівникам за 1 кв. 2018 року на 9 827,91 грн., за 2 кв. 2018 року на 4 193,4 грн., за 3 кв. 2018 року на 4 744,125 грн., за 4 кв. 2018 року на 9 244,71 грн., за 1 кв. 2019 року на 4435,5 грн., за 2 кв. 2019 року на 6 095,985 грн., за 3 кв. 2019 року на 5 647,05 грн., за 4 кв. 2019 року на 9 412,605 грн. Донараховано військового збору з доходів, виплачених найманим працівникам -53 601,29 грн.

Позивачем 27.04.2020 подано заперечення до вищевказаного акту, на які листом № 3083/ФОП/25-01-33-05-12 від 07.05.2020 відповідачем надано відповідь, згідно якої зроблено висновок, що заперечення до акту не є достатньо обґрунтованими, та за результатами розгляду, висновок акта перевірки викладено в новій редакції, а саме встановлено порушення:

- статті 177 ПК, а саме було занижено задекларовані доходи за 2018 рік на загальну суму 1 292 902,00 грн. та за 2019 рік на загальну суму 1 508 258,84 грн.;

- підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, пункту 177.2, пункту 177.4 статті 177 ПК, а саме було завищено задекларовані витрати за 2018 рік на 2 086 158,81 грн. та за 2019 рік на 2 087 740,77 грн.;

- статті 177 ПК, а саме занижено оподатковуваний дохід за 2018 рік на 3 379 060,81 грн. та за 2019 рік на 3 595 999,61 грн. внаслідок заниження задекларованих доходів та завищення задекларованих витрат, пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки -1 255 510,87 грн., в тому числі за 2018 рік - 608 230,94 грн. та за 2019 рік - 647 279,93 грн.

- підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме занижено суму чистого доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням мінімальної та максимальної величини за 2018 рік на 589 992,47 грн. та за 2019 рік на 701 064,00 грн.;

- підпункту 2 пункту 1 статті 7, пункт 5 статті 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого платником було занижено суму єдиного соціального внеску за 2018 рік на 129 798,36 грн. та за 2019 рік на 154 234,08 грн.;

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК, а саме занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2018 рік на 50 685,91 грн. та за 2019 рік на 53 939,99 грн.;

- підпункту 164.2.11 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164; підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168; підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170; абзацу «а» пункту 171.2 статті 171; пункту 176.2 статті 176 ПК, а саме позивачем не оподатковані суми надміру витрачених коштів, виданих найманим працівникам під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, а саме суми видані найманим працівникам на відрядження (добові), які не підтверджені наказами на відрядження, в результаті чого занижено податок з доходів найманих працівників за 1 кв. 2018 року на 130 212,01 грн., за 2 кв. 2018 року на 74 975,84 грн., за 3 кв. 2018 року на 69 425,53 грн., за 4 кв. 2018 року на 135 287,09 грн., за 1 кв. 2019 року на 64 909,11 грн., за 2 кв. 2019 року на 89 208,64 грн., за 3 кв. 2019 року на 82 638,93 грн., за 4 кв. 2019 року на 137 744,06 грн.;

- Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2018 року - 4 квартал 2019 року, а саме: позивачем в поданих розрахунках не відображено суми коштів, виданих найманим працівникам під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки;

- підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК, а саме занижено суму військового збору з доходів, виплачених найманим працівникам за 1 кв. 2018 року на 9 827,91 грн., за 2 кв. 2018 року на 4 193,4 грн., за 3 кв. 2018 року на 4 744,13 грн., за 4 кв. 2018 року на 9 244,71 грн., за 1 кв. 2019 року на 4435,5 грн., за 2 кв. 2019 року на 6 095,985 грн., за 3 кв. 2019 року на 5 647,05 грн., за 4 кв. 2019 року на 9 412,61 грн.

На підставі викладеного відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 13.05.2020 № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 1 883 266,31 грн. у тому числі 1 255 510,87 грн. за податковими зобов`язаннями та 627 755,44 грн. штрафних санкцій;

- від 13.05.2020 № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 156 938,86 грн., у тому числі 104 625,90 грн. за податковими зобов`язаннями та 52 312,96 грн. штрафних санкцій;

- від 13.05.2020 № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб з доходів, виплачених найманим працівникам на 1 372 702,12 грн., у тому числі 784 401,21 грн. за податковими зобов`язаннями та 588 300,91 грн. штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення від 13.05.2020 № 5, яким до позивача застосовано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн;

- від 13.05.2020 № 5, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору (з доходів, виплачених найманим працівникам) на 93 802,26 грн., у тому числі 53 601,29 грн. за податковими зобов`язаннями та 40 200,97 грн. штрафних санкцій;

Також відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2020 № Ф-05 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 284 032,44 грн. та рішення від 13.05.2020 № 5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 41 383,08 грн.

Не погодившись з такими рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивачем було повернуто отримані в 2018 та 2019 роках поворотні фінансові допомоги в терміни, визначені відповідними договорами, а наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують задекларовані позивачем витрати на відрядження працівників. Також суд вказав, що відповідачем не надано суду документів на підтвердження запиту та не надання платником податків документів на підтвердження повернення поворотної фінансової допомоги, а також документів на підтвердження понесених витрат на відрядження та оплати за користування платними дорогами.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи та вимоги апеляційної скарги не стосуються рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то колегія суддів рішення суду у цій частині не переглядає.

Відповідно до пункту 162.1.1 статті 162 ПК платником податку (на доходи фізичних осіб) є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пункту 163.1.1 статті 163 ПК об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Пунктом 164.1.3 статті 164 ПК загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 ПК платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Приймаючи оскаржувані рішення, відповідач, окрім іншого вказував, що позивачем занижено суми доходу за 2018 рік на 600 000 грн. та за 2019 рік на 500 000 грн, оскільки на перевірку не надано жодних документів, які б підтверджували повернення поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до підпункту 165.1.31 пункту 165.1 статті 165 ПК до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

У силу положень підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відтак, суми отриманої поворотної фінансової допомоги не включаються до об`єкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору № 1 від 02.01.2018 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ОСОБА_2 (позикодавець) надала ФОП ОСОБА_1 (позичальник) поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 600 000 грн. готівкою. Згідно підпункту 2.4. договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення позикодавцем, але не пізніше 31.12.2018.

Також, у 2019 році ФОП ОСОБА_1 була отримана поворотна фінансова допомога в розмірі 500 000 грн. від ОСОБА_3 згідно договору № 1 від 02.01.2019. Згідно підпункту 2.4. вказаного договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем, але не пізніше 31.12.2019.

Згідно наявної у матеріалах справи розписки ОСОБА_2 від 28.12.2018 нею було отримано від позивача кошти в сумі 600 000 грн, які надавались в борг. Згідно розписки ОСОБА_3 від 30.12.2018 нею було отримано від позивача кошти в сумі 500 000 грн, які надавались в борг.

З викладеного вбачається, що позивачем було повернуто отримані в 2018 та 2019 роках поворотні фінансові допомоги в терміни, визначені відповідними договорами.

Доводи відповідача про те, що вказані розписки не були надані у ході перевірки, судом першої інстанції були вірно відхилені, оскільки згідно наданого суду листа № 1570/ФОП/25-1-33-05-12 від 03.03.2020 відповідач просив позивача надати лише підтверджуючі документи та письмові пояснення щодо джерел походження готівки, яка була включена до складу витрат при виплаті заробітної плати та витрат на відрядження, на яку ФОП ОСОБА_1 було надано відповідь, що зареєстрована в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області за № 10901/ФОП/25-01 від 10.03.2020. Відповідачем не надано суду документів на підтвердження направлення позивачу запиту щодо надання документів на підтвердження повернення поворотної фінансової допомоги.

Відтак, правильними є висновки суду першої інстанції про неправомірність збільшення позивачу об`єкту оподаткування на суми отриманих позик.

Приймаючи оскаржувані рішення відповідач також вказував, що позивач безпідставно включив до валових витрат виплати на відрядження найманих працівників (добові) та витрати за використання платних доріг.

Згідно підпункту 170.9.1 пункту 170.9 статті 170 ПК податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом.

Сума добових визначається в разі відрядження: у межах України та країн, в`їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в`їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами; до країн, в`їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в`їзд), - згідно з наказом про відрядження за наявності документальних доказів перебування особи у відрядженні (відміток прикордонних служб про перетин кордону, проїзних документів, рахунків на проживання та/або будь-яких інших документів, що підтверджують фактичне перебування особи у відрядженні).

За змістом пункту 177.4 статті 177 ПК до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

В акті перевірки відповідач вказував про те, що на підтвердження витрат на відрядження позивачем не було надано відповідних наказів на відрядження працівників.

В порядку абзацу другого пункту 44.6 статті 44 ПК позивач надав відповідачу накази на відрядження працівників, на відсутність яких містилося посилання у акті перевірки. Водночас, у листі № 3083/ФОП/25-01-33-05-12 від 07.05.2020 за результатами розгляду заперечень позивача, відповідачем надано відповідь, що накази не відповідають вимогам пп. 170.9.1 п. 170.9 статті 170, п.п. 177.2, 177.4 статті 177 ПК, Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон. Проте, будь-яких мотивів про те, у чому саме полягає така невідповідність, ні акт перевірки, ні загаданий лист не містять.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів наголошує на положеннях частини другої статті 77 КАС, якими встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на це, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на відсутність документального підтвердження показників звітів про відрядження, оскільки ці обставини не були покладені в основу оскаржуваних рішень.

Також позивачем були надані розрахунок плати за дороги по чеках, чеки ДУ «Белавтострада», акти прийому-передачі послуг (платні дороги).

Мотиви відповідача про те, що за наданими чеками контролюючий орган не взмозі ідентифікувати платника та транспортний, колегія суддів оцінює критично, оскільки неможливість відповідача здійснити перевірку певних даних не свідчить про недостовірність таких даних та не може покладати на позивача додаткових грошових зобов`язань.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про безпідставність зменшення позивачу об`єкта оподаткування з понесених ним витрат на платні дороги.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про в частині задоволених позовних вимог позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 09.08.2021.