Справа № 200/7010/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 р. Справа№200/7010/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 10 від 03.03.2021 року про відмову в поновленні пенсії позивачу;

- зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії позивачу та здійснити виплату пенсії з 19.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має статус внутрішньо переміщеної особи та зареєстрований за фактичною адресою проживання: АДРЕСА_1. З 12.10.1999 року поивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262), що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 06.11.2002 року. З моменту призначення пенсійних виплат позивач перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області. Під час проведення активної фази антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей та у зв'язку з тимчасовою окупацією деяких населених пунктів України позивач вимушений був із сім'єю залишити місце проживання у Донецьку та переїхати до Автономної республіки Крим, у зв'язку з чим переоформив свою пенсію і продовжив її отримувати через відділ пенсійного обслуговування Центру фінансового забезпечення Міністерства внутрішніх справ по Республіки Крим. 10.04.2015 року позивача знято з пенсійного обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області, пенсійні виплати проведено включно по 31.10.2014 року.

В 2017 році позивач повернувся з Республіки Крим до зареєстрованого місця проживання у місті Донецьк, а згодом, в березні 2018 року - на територію України, підконтрольну державній владі та звернувся то територіального пенсійного органу за місцем свого перебування (м. Маріуполь) із заявою від 05.03.2018 року про поновлення виплати пенсії на території України, долучивши до заяви необхідні документи. Зазначена заява з додатками пенсійним органом міста Маріуполя була переправлена за належністю відповідачу, тобто до Головного управління ПФУ в Донецькій області, та отримана останнім 21.03.2018 року.

Запитами № 6963/03-2 від 29.05.2018 року та №6965/03-1 від 01.08.2019 року відповідач звернувся до МВС Російської Федерації за наданням пенсійної справи позивача для відновлення йому виплати пенсії на території України та наданням відомостей (підтвердженням або спростуванням) про факт отримання позивачем пенсії на території Російської Федерації. Листом №18/4484 від 30.08.2019 року відділ пенсійного обслуговування ЦФЗ МВС по Республіці Крим повідомив Головне управління ПФУ в Донецькій області про виплату пенсії позивачу по 31.07.2017 року, про зупинення виплати мені пенсії з 01.08.2017 та про направлення пенсійної справи позивача №55/10428 на паперових носіях до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Одночасно з вище наведеним листом відповідачу надіслано довідку-атестат №55/10428 від 30.08.2019 року про припинення виплати пенсії позивачу по лінії МВС Росії з 01.08.2017 року.

19.06.2019 року позивач особисто звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області з повторною заявою (від 19.06.2019 року) про поновлення виплати пенсії на території України. Також позивач зазначив, що відповідач із запитами звертався до Пенсійного фонду Російської Федерації та МВС РФ за сприянням у отриманні пенсійної справи позивача на паперових носіях з архіву пенсійних справ у місті Донецьку, однак був повідомлений зазначеними відомствами Російської Федерації про відсутність можливості у такому сприянні.

Листом № 12558/03-1 від 28.11.2019 року відповідач запропонував позивачу сприяти в отримані його пенсійної справи з архіву пенсійних справ у м. Донецьку. Листами № 0500-0301-8/4072 від 10.03.2020 року та № 1488-1387/М-03/8-0500/20 від 19.03.2020 року відповідач повідомив позивача про те, що відсутні підстави для поновлення виплати пенсії позивачу на території України у зв'язку з відсутністю в розпорядженні відповідача паперової пенсійної справи позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у неприйнятті відповідного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

На виконання зазначеного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат та прийняв рішення №10 від 03.03.2021 року , яким відмовив позивачу у поновленні пенсійних виплат.

З огляду на вище зазначене, позивач вважає таке рішення відповідача про відмову у поновленні пенсійних виплат протиправним та таким що підлягає скасуванню та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що надав відзив в обґрунтування якого зазначив наступне. Міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору. Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що «пенсионное обеспечение граждан государств-участников настоящего Соглашения и членов их семей осуществляется по законодательству государства, на территории которого они проживают». Стаття 5 Угоди зазначає «Настоящее Соглашение распространяется на все виды пенсионного обеспечения граждан, которые установлены или будут установлены законодательством государств-участников Соглашения». Стаття 8 Угоди зазначає «Органы, осуществляющие пенсионно обеспечение в государствах-участниках Соглашения, сотрудничают друг с другом в порядке, определяемом по соглашению между их центральными органами».

09 квітня 2015 року Головним управлінням отримано лист відділу пенсійного обслуговування ЦФЗ МВС по Республіці Крим від 04.03.2015 № 18/824 щодо запиту Атестату про припинення виплати пенсії Позивачу, з метою поновлення виплати пенсії в Республіці Крим.

Статтею 7 вищеозначеної угоди передбачено, що «при переселении пенсионера в пределах государств-участников Соглашения прежнему месту жительства прекращается, если пенсия того же вида предусмотрена законодательством государства по новому месту жительства пенсионера. Размер пенсии пересматривается в соответствии с законодательством государства-участника Соглашения по новому месту жительства пенсионера с соблюдением условий, предусмотренных пунктом 3 статьи 6 настоящего Соглашения. На виконання вимог угоди Головним управлінням листом № 3966/03-02 від 10 квітня 2015року направлено до відділу пенсійного обслуговування ЦФЗ МВС по Республіці Крим атестат про припинення пенсійних виплат Позивачу у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Статтею 3 Угоди встановлено, що «все расходы, связанные осуществлением пенсионного обеспечения по настоящему Соглашению, несет государство, предоставляющее обеспечение. Взаимные расчеты не производятся, если иное не предусмотрено двусторонними соглашениями». Частина 6 статті 7 КАС України встановлює, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини , а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права.

Листом від 30.08.2019 року № 18/4484 відділ пенсійного обслуговування ЦФЗ МВС по Республіці Крим спрямував Довідку-атестат про припинення виплати пенсії Позивачу та повідомив, про те, що паперову пенсійну справу позивачу видано йому руки на підставі його особистої заяви. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

01 липня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено аналогічні підстави викладеним у позовній заяві.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

З'ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 31 серпня 2004 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2.

Згідно з посвідченням серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни з 03.07.2008 року, виданого 17 липня 2008 року (а. с. 11).

ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугу років, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 06.11.2002 року.

Позивач перебував на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 09 квітня 1992 року (далі - Закон № 2262) до 31.10.2014 року.

10.04.2015 позивача знято з обліку у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, пенсійні виплати проведено по 31.10.2014, зазначене підтверджується атестатом № 3966/0302 від 10.04.2015 року.

Згідно заяви позивача від 05.03.2018, останній звертався до органу пенсійного фонду, де просив поновити виплату пенсії згідно фактичного місця проживання по довідці переселенця. Вказану заяву спрямовано Центральним об'єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області 09.03.2018 року за вих. № 6934/02.

Листом від 29.05.2018 за вих. № 6963/03-2 Головне управління Пенсійного фонду звернулось до Міністерства Російської Федерації про запит матеріалів пенсійної справи для відновлення виплати пенсії, також про підтвердження або спростування факт отримання пенсії на території Російської Федерації.

Відповідно копії заяви ОСОБА_1 від (дата нечитабельна) червня 2018 року, надана Начальнику відділу пенсійного забезпечення ЦФЗ МВС по республіці Крим, позивач просить припинити виплату пенсії у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до м. Донецька, пенсійну справу видати на руки.

Листом від 28.06.2018 № 18/2963 відділом пенсійного обслуговування ЦФЗ МВС по республіці Крим Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомлено, про направлення пенсійної справи №55/1042 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до м.Донецька. При цьому вказано що пенсію виплачено по 31.07.2017 року включно. Додаток пенсійна справа №55/10428 на 120 арк. Вказаний лист містить допис (пенсійну справу отримав в руки ОСОБА_1, 28.06.2018 року, підпис).

19.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про запит пенсійної справи з Республіки Крим та подальшої виплати пенсії.

01.07.2019 за вих. №6965/03-1 відповідачем спрямовано запит до пенсійного фонду Російської Федерації про запит пенсійної справи для відновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання.

04.10.2019 року відповідачем отримано відповідь на запит пенсійної справи №6965/03-1де відділ пенсійного обслуговування Центру фінансового забезпечення МВС по Республіці Крим повідомляє, що пенсійну справу видано на руки ОСОБА_2 на підставі його особистої заяви. Разом із цим листом надано довідку-атестат про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2017, пенсію виплачено у повному обсязі по 31.07.2017.

У подальшому відповідачем до Пенсійного фонду Російської Федерації спрямовано лист від 28.11.2019 про прохання посприяти в отримані особової справи ОСОБА_1 з м. Донецька.

На вищевказаний запит відділом пенсійного обслуговування Центру фінансового забезпечення МВС по Республіці Крим повідомлено про неможливість сприяння у запиті пенсійної справи, також повідомлено про видачу пенсійної справи особисто позивачу та про припинення пенсійних виплат з 01.08.2017.

Відповідачем спрямовувався лист до Пенсійного фонду України від 10.12.2019 стосовно надання роз'яснень щодо поновлення виплати пенсії позивачу за відсутності паперової пенсійної справи, на вказаний лист надано відповідь 27.03.2020 №2800-03023003-9/9864 де вказано, що поновлення можливе за умови надходження паперової пенсійної справи, проходження ідентифікації у встановленому порядку.

Крім цього, в матеріалах справи наявні листи відповідача, адресовані ОСОБА_1 від 28.11.2018 та 10.03.2020, де зазначено про направлення відповідних запитів до органів Пенсійного фонду Російської Федерації стосовно надання пенсійної справи, а також висловлено прохання посприяти в отриманні матеріалів пенсійної справи для можливості поновлення пенсійних виплат на території України.

Спірним рішенням Головного управління пенсійного фонду України в донецькій області №10 від 03.03.2021 року «Про відмову в поновлені пенсії ОСОБА_1» вирішено відмовити ОСОБА_1 у поновлені виплати пенсії на території України у зв'язку з відсутністю паперової пенсійної справи, а також з відсутністю актуальних даних (станом на березень 2021 року) про підтвердження дії довідки ВПО з УСЗН Мар'їнської РДА.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 10 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262), постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» та пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, органами, що здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій за вислугу років та по інвалідності, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 з 01.01.2007 року визначені головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з п. 12 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2), Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною 2 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або уповноваженого ним органу особисто або через представника, що діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005р. (далі по тексту - порядок), заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно п. 2.8 порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем фактично не вирішено по суті питання про поновлення виплати раніше призначеної пенсії і не задовольнив, і не відмовив у задоволенні заяви, а лише направляв листи із проханнями сприяння щодо отримання матеріалів паперової пенсійної справи, суд приходить до висновку, що фактично відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду заяви позивача, яка є протиправною.

При цьому, щодо посилання відповідача на неможливість поновлення пенсійних виплат за відсутності паперової пенсійної справи суд зазначає таке.

Так, відповідно до Інструкції по організації роботи по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та членів їх сімей і соціальному обслуговуванню пенсіонерів у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.06.1995р. №161 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.09.1995р. №325/861), припинені пенсійні справи та справи з документами, за якими відмовлено у призначенні пенсії, зберігаються протягом певних строків, зокрема, пенсійні справи пенсіонерів з числа військовослужбовців зберігаються протягом 25 років після припинення виплати пенсії.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006р. №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення, перерахунку та виплати пенсій деяким категоріям громадян» функції щодо призначення та виплати пенсій певним категоріям громадян, в тому числі військовослужбовцям передані до органів Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим до управлінь Пенсійного фонду України були передані пенсійні справи колишніх співробітників. Пунктом 3 Постанови КМУ було визначено, що відповідні органи, що здійснювали призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( 2262-12 ), мали забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( 2262-12 ) (далі призначення і виплата пенсій), передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку.

Цей Порядок визначав механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Державної податкової адміністрації, Державного департаменту з питань виконання покарань та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( 2262-12 ), функцій з призначення і виплати пенсій (далі - передача функцій з призначення і виплати пенсій). Передача функцій з призначення і виплати пенсій здійснювалась у певній послідовності, визначеній у Порядку, зокрема: органи, що здійснювали призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ): проводили інвентаризацію пенсійних справ та виплатних документів на підставі контрольно-інвентаризаційних відомостей на момент передачі, складали списки одержувачів пенсій у двох примірниках, здійснювали за графіками, затвердженими органами Пенсійного фонду України, передачу пенсійних справ та виплатних документів, проводили у місячний строк після передачі пенсійних справ та виплатних документів роботу з відновлення пенсійних справ, відсутніх на момент передачі, після чого передають їх органам Пенсійного фонду України.

Крім того, підлягали передачі за формою, що затверджується Пенсійним фондом України: - інформаційно-довідкова база даних, систематизована база даних законодавчих, інших нормативно-правових актів та документація, необхідні для забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій; - закриті виплатні документи та відомості на виплату пенсії за останніх три роки; - архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років; а також закриті на момент передачі: - документи про реєстрацію заяв; - документи про реєстрацію виплатних документів; - документи з обліку даних про переплату пенсій; дані про стан заповнення бази одержувачів пенсій.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011, Пенсійний фонд України для виконання покладених на нього завдань має право, зокрема, користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, одержувати у встановленому законом порядку безоплатно від міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування необхідні для виконання покладених завдань інформацію, документи і матеріали (пп.п.2,3 пункту6).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 р. за № 41/26486, визначено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань має право: отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань(пп.2 пункту 6).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

Згідно з статтею 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності з 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3721-XII «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведенням виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі - Постанова 365).

Згідно пункту 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Водночас, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, забезпечити передачу пенсійних справ немає можливості.

Територіальні органи Пенсійного фонду України призначають (відновлюють) пенсію на підставі відповідного рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у м. Києві держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - Комісія) за даними електронної пенсійної справи у порядку, визначеному Постановою 365.

Як встановлено судом, у тому числі з письмових пояснень та документів наданих сторонами, позивач виїздив на постійне місце проживання до Російської Федерації, але довідкою-атестатом підтверджено, що на момент звернення до позивача за запитом справи та поновленням пенсійних виплат, органом пенсійного забезпечення Російської Федерації пенсійні виплати припинені з 01.08.2017 року, у зв'язку із переведенням подальшої виплати пенсії до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Донецьку, отже на даний час позивач не є отримувачем пенсії від органів Російської Федерації, разом із тим має статус внутрішньо-переміщеної особи.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про поновлення виплати пенсії з одночасним перерахунком пенсії за вислугу років та надалі виплачувати її на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням довідки Головного управління ДСНС України у Донецькій області №595 від 22.03.2018 про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсії, який займає посаду начальника центра бойової підготовки Управління пожежної охорони Донецького облвиконкому, зі спеціальним званням підполковник за вислугою років підлягає частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду, насамперед щодо розгляду питання про поновлення пенсійних виплат за матеріалами електронної пенсійної справи.

Також, судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у неприйнятті відповідного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Проте, відповідач повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 19.06.2019 року про запит пенсійної справи та поновлення пенсійних виплат не врахував висновки суду та прийняв рішення, яким відмовив позивачу у поновленні пенсійних виплат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для належного захисту прав громадянина України ОСОБА_1, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №10 від 03.03.2021 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії позивачу з 19 червня 2019 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

За правилами ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку із наведеним, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 10 від 03.03.2021 року «Про відмову в поновленні пенсії ОСОБА_1».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1) з 19 червня 2019 року.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 09 серпня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров