Справа № 932/12785/20
Суддя: Кіпчарський О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кубрак К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шостак Микита Костянтинович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в :

13.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шостак Микита Костянтинович, в якому просить скасувати постанову серії ЕАМ №3384326 від 04.11.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно якої, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що оскаржувана постанова є неправомірною, правил дорожнього руху він не порушував, автомобілем взагалі не керував.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлєва Д.О. від 16.11.2020 року відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 08.04.2021 року справу передано для розгляду судді Кіпчарському О.М. у зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя.

Ухвалою від 08.04.2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору.

Після усунення вказаних недоліків, ухвалою судді від 26.04.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного провадження.

В судове засідання позивач та його представник не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити.

В попередньому судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні доводам позову, вказує, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, на нього лише зареєстрований такий. На місці зупинки ОСОБА_1 теж не було.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не прибули, явку представника не забезпечили.

Від управління поліції надійшов відзив щодо заявленого позову, де представник вказує, що із позовом не погоджується, вважає постанову правомірною, факт вчинення правопорушення доведеним, розгляд справи просить проводити за його відсутності.

В попередньому судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3 , який надав показання, що автомобілем в момент зупинки керував саме він, ОСОБА_1 взагалі був відсутнім. Його зупинили працівники поліції, у нього виникла з ними перепалка, посвідчення водія він їм не давав, після чого з місця зупинки поїхав. Його особу працівники поліції не встановлювали. Оскільки автомобіль зареєстрованим за ОСОБА_1 , інспектор вважав, що за кермом перебуває ОСОБА_1 , а тому склав постанову відносно нього.

У відповідності до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до ч.1-2 ст.268 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами позову та відзиву на нього, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності наявні у ній докази, суд зазначає наступне.

Згідно постанови серії ЕАМ №3384326 від 04.11.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, винесеної до інспектором Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шостак М.К., на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, зокрема за те, що він 04.11.2020 року о 16 год. 11 хв., на проспекті Пушкіна в м. Дніпро, керував автомобілем марки «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора та не пред`явив посвідчення водія для перевірки.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Зі змісту ч. 1 ст.126 КУпАП вбачається, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, є адміністративно караним діянням.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За положеннями ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази, які вказують на те, що в момент зупинки транспортного засобу інспектором поліції, таким керував саме ОСОБА_1 .

Суд скеровував до управління поліції запит щодо надання відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора, що фіксував можливе правопорушення, на який отримано відповідь, що відповідний відеозапис відсутній, хоча в оскаржуваній постанові зазначено серійні номери камер, якими здійснювалась фіксація.

Більше того, як вже було зазначено, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 надав показання, що автомобілем керував саме він, а ОСОБА_1 на місці зупинки взагалі був відсутнім.

Відтак, будь-які докази, які підтверджують вчинення правопорушення ОСОБА_1 відсутні.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та необхідності його задоволення.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням зазначеного, постанову серії ЕАМ №3384326 від 04.11.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно із законодавством України реалізовує свої повноваження на території Дніпропетровської області, а також зважаючи на ч.2 п.24 Постанови Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2013 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", якщо боржник обслуговується централізованою бухгалтерією, зазначені документи подаються до органу Казначейства, в якому відкрито рахунки відповідної бюджетної установи, при якій створена така централізована бухгалтерія, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір у сумі 405,40 грн., сплачений ним за подання адміністративного позову у даній справі.

Окрім цього, відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат, зокрема:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до суду подані наступні документи, зокрема, - копія договору від 11.11.2020 р. № 11112020 про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Білецьким О.В. з додатком до цього договору та актами приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 3800,00 грн., з яких 1500,00 грн. вартість послуг щодо складання позовної заяви, 700,00 грн. складання клопотання про витребування доказів та допит свідка, 1600,00 грн. вартість послуг з представництва інтересів в суді першої інстанції.

Доказів фактичної оплати вказаної суми за надання правової допомоги суду не надано, однак вказана обставина не є підставою для відмови у стягненні таких витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача участі в засіданнях не брав, оскільки попередньо у відзиві вказував щодо розгляду справи за його відсутності, відтак висловити позицію щодо розміру витрат на правову допомогу об`єктивно не міг.

Водночас, зважаючи на співмірність заявлених витрат відносно складності справи, яка є малозначною та достатньо типовою, що не потребує значних зусиль професійного адвоката для підготовки до неї, пропорційність витрат на правничу допомогу до ціни позову, суд вважає, що належний розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачеві слід встановити у розмірі 1500,00 грн., які підлягають стягненню аналогічно як і судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ч. 1 ст. 6, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 134, 139, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шостак Микита Костянтинович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3384326 від 04.11.2020 року за ч.1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 405 (чотириста п`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.06.2021 року.

Суддя О. М. Кіпчарський