Справа № 160/9003/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року Справа № 160/9003/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
04.06.2021 року головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - управління Державної казначейської служби України в Оріхівському районі Запорізької області, у якій позивач просить:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватне акціонерне товариство «Розівський елеватор» має прострочену реструктуризовану заборгованість в сумі 3442,68 грн., надану згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 року №1003. Заборгованість відповідачем по теперішній час не погашена у добровільному порядку у встановлений законодавством термін, тому підлягає примусовому стягненню в судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами прощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Про розгляд справи Дніпропетровським оружним адміністративним судом сторони повідомлені належним чином.
24.06.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідачем зазначено, що у ПрАТ «Розівський елеватор», як у правонаступника всього майна, прав та обов`язків ПАТ «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» внаслідок приєднання підприємства до ПрАТ «Розівський елеватор», заборгованість перед державним бюджетом по фінансовій допомозі в сумі 3442,68 грн., наданій з державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 року №1003 «Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 року», відсутня. ПрАТ «Розівський елеватор» не отримувало за передавальним актом станом на 30.09.2016 року будь-яку заборгованість перед державним бюджетом по фінансовій допомозі. Будь-які документи з приводу отримання бюджетних позичок у ПрАТ «Розівський елеватор» відсутні. Позивачем не надано доказів наявності простроченої заборгованості ПрАТ «Розівський елеватор».
Представник третьої особи пояснень в обґрунтування правової позиції не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про отримання копії ухвали 24.06.2021 року.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Безвідсоткова фінансова допомога на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 року №1003 «Про фінансову допомогу на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/1998 року» була надана у 1997 році у розмір 5000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва, що підтверджується платіжними дорученнями на перерахування коштів і № 262, від 27.10.1997 № 340, від 21.10.1997 № 366 на підставі договору від 30.09.1997 № 3, копії яких долучені до матеріалів справи.
У 1999 році господарством було здано до публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» насіння соняшнику та зерно пшениці на загальну суму 4999,82 грн. в рахунок погашення отриманої фінансової допомоги, що підтверджується прибутковими квитанціями від 05.10.1999 № 003274, від 04.10.1999 №003259, накладними від 25.10.1999 та реєстрами накладних за отримане зерно, копії яких долучені до матеріалів справи.
У відповідь на запит управління від 10.03.2006 № 04-05.2/99 публічним акціонерним товариством «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» підтверджено, що зерно комбінатом було отримано від колективного сільськогосподарського підприємства Імені Чапаєва в рахунок заборгованості перед державним бюджетом та потім відвантажено у 2001 році Запорізькому обласному дочірньому підприємству державної акціонерної компанії «Хліб України» на потреби Держави.
Листом від 23.08.2007 № 02-12/390 управління Державної казначейської служби звернулось до прокурора Оріхівського району щодо здійснення перевірки законності реалізації зерна публічним акціонерним товариством «Оріхівський комбінат хлібопродуктів». В ньому вбачається, що між сумою, на яку колективне сільськогосподарське товариство ім. Чапаєва здало зерно публічному акціонерному товариству «Оріхівський хлібопродуктів», та сумою, на яку комбінат реалізував зерно, виникла розбіжність.
Державний бюджет недоотримав кошти в розмірі 3442,68 грн. (три тисячі сорок дві гривні 68 копійок).
Прокуратура встановила, що колективне сільськогосподарське товариство ім. Чапаєва заборгованості перед Державою не має та зобов`язала управління Державної казначейської служби врегулювати звітність. Таким чином, відповідно до результатів перевірки згідно з листом прокуратури Оріхівського району від 03.09.2007 № 4742 вих-07 заборгованість перед державним бюджетом колективного сільськогосподарського товариства імені Чапаєва була знята з обліку у повному обсязі, непогашений залишок заборгованості у розмірі 3442,68 грн. (три тисячі чотириста сорок дві гривні 68 копійок) з 2007 року обліковується за публічним акціонерним товариством «Оріхівський комбінат хлібопродуктів», як такий, що не погашений.
В останній раз управління зверталось до публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» листом від 30.06.2015 року № 02-08.3/944-1212 щодо добровільної сплати боргу до державного бюджету, але відповіді від нього не отримало.
Судом встановлено, що 30.09.2016 року при проведенні реорганізації публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів», загальними зборами акціонерів ПАТ «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» було затверджено передавальний акт, за яким було передано приватному акціонерному товариству «Розівський елеватор» активи підприємства, в тому числі зазначено зобов`язання перед бюджетом.
В передавальний акт не було включено вказаної заборгованості у розмірі 3442,68 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 01 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.
Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з ч.9 ст.17 Бюджетного кодексу України, прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою не поширюється.
Відповідно до п.10 Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 ( далі - Порядок №174) з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом:
- інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
Нарахування пені починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги (пункт 11 Порядку № 174).
Згідно з п.15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби.
Згідно з пп.191 .1.38 п.191 ст. 191 ПК України однією з функцій контролюючих органів є стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
На податковий орган не покладено обов`язок перевіряти правомірність та обґрунтованість заборгованості, а відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України в установленому законодавством порядку за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку.
Відповідно до п. 176.2. ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 №765 (далі - Порядок №765, втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 422 від 07.04.2016) затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.
Відповідно до вказаного Порядку №765 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.
Пунктом 7 розділу І Порядку №765 визначено, що контроль за достовірністю відображення в інформаційній системі показників стану розрахунків платників, механізму виявлення, усунення та упередження випадків неповного, неправильного або несвоєчасного відображення облікових показників та некоректного формування зведених і звітних показників центральної бази даних забезпечується структурними підрозділами за закріпленими напрямами роботи.
Згідно з п. 11 розділу І Порядку №765 за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №765 визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.
При взятті на облік платника протягом відповідного року територіальним органом Міндоходів відкриваються інтегровані картки платника з дати нарахування або сплати податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску (залежно від того, яка з цих подій настала раніше).
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку №765 у разі коли внаслідок припинення платника - юридичної особи шляхом реорганізації частина його зобов`язань чи заборгованості залишається непогашеною або у платника обліковується надміру сплачена сума, засобами програмного забезпечення переносяться до інтегрованих карток юридичних осіб - правонаступників облікові дані щодо хронології виникнення зобов`язань чи боргу або надміру сплаченої суми.
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Порядок № 422)
Відповідно до п. 6 розділу ІІ Порядку №422 за даними оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №422 передбачено, що у разі коли внаслідок припинення юридичної особи шляхом реорганізації частина її зобов`язань чи заборгованості залишається непогашеною або у платника обліковуються складові суми переплат, до ІКП юридичних осіб - правонаступників працівником підрозділу, який здійснює облік платежів та інших надходжень, засобами програмного забезпечення переносяться відповідні облікові показники з дотриманням хронології їх виникнення на підставі одного із документів: рішення про узгодження плану реорганізації платника податків; передавального акта; розподільчого балансу.
Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.
Згідно з ч.1 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.
З аналізу наведених норм встановлено, що у період діяльності ПАТ «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» контролюючим органом відображався облік податків та заборгованості підприємства в інтегрованій картці платника податку.
В позовній заяві зазначено, що в останній раз управління зверталось до публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» листом від 30.06.2015 року № 02-08.3/944-1212 щодо добровільної сплати боргу до державного бюджету, але відповіді від нього не отримало.
При цьому, передавальний акт було складено у 2016 році. Тобто, контролюючий орган був обізнаний стосовно наявності заборгованості у розмірі 3442,68 грн. та не відобразив вказаної заборгованості в інтегрованій картці платника податків, та в подальшому в процесі реорганізації підприємства не пред`явив вказані суми, як кредитор, під час складання передавального акту.
Через бездіяльність податкового органу, відповідні суми заборгованості перед бюджетом не були передані приватному акціонерному товариству «Розівський елеватор», як правонаступнику публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів», а тому підстав для стягнення суми заборгованості з приватного акціонерного товариства «Розівський елеватор» не має.
При прийнятті рішення, суд звертає увагу відповідача, що приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України надають контролюючому органу право на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні грошового зобов`язання, протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.
Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений статтею 102 ПК України.
Суд звертає увагу, що заборгованість, яка є предметом спору у цій справі, виникла у 2007 році, коли прокурором Оріхівського району було повідомлено управління Державної казначейської служби про наявну розбіжність між сумою, на яку біло поставлено зерно, та сумою, на яку комбінат реалізував зерно.
Позивач в позові підтверджує про обізнаність податкового органу про наявність вказаної суми боргу ще у 2015 році та зазначає, що в останній раз управління зверталось до публічного акціонерного товариства «Оріхівський комбінат хлібопродуктів» листом від 30.06.2015 року № 02-08.3/944-1212 щодо добровільної сплати боргу до державного бюджету, але відповіді від нього не отримало.
Стягнення суми боргу у передбаченому законом порядку та строки, позивачем вчинено не було, відтак у суду відсутні підстави для стягнення сум боргу поза межами строку звернення до суду, встановленого ст. 102 ПК України.
Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Зважаючи на відмову у задоволенні позову, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук