Справа № 500/3693/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3693/21

10 серпня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати йому до загального трудового стажу період роботи в колишньому колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999 Чортківського (на той час Бучацького) району, Тернопільської області, та періоди роботи з січня 2004 року по вересень 2010 року, з грудня 2010 року по листопад 2012 року, призначивши пенсію за віком, та виплату недоплачених сум пенсії.

В обґрунтування позову вказує, що звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком. Однак йому було відмовлено у призначенні пенсії (рішення від 06.05.2021 № 17) та не зараховано до страхового стажу періоди роботи в колишньому колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999 Чортківського (на той час Бучацького) району, Тернопільської області. Також не взято до уваги при обчислені страхового стажу відомості уточнюючої довідки від 19.11.2002 № 256 про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві в колишньому колгоспі ім. Дзержинського та виписки з протоколів від 04.03.2002 №335, №33, так як вони підписані лише бухгалтером, а підпис керівника відсутній. Крім того, не зараховано періоди з січня 2004 року по вересень 2010 року та з грудня 2010 року по листопад 2012 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про страховий стаж.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зарахувало до його трудового стажу вищенаведені періоди роботи, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є його трудова книжка, яка містить всі необхідні записи.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 29.07.2021.

23.07.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача зазначає, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи в колишньому колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999, оскільки записи трудової книжки не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Також повідомлено, що уточнююча довідка від 19.11.2002 № 252 про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві в колишньому колгоспі ім. Дзержинського та виписка з наказу №8 від 04.03.2002 № 335, виписка з протоколу №1 від 04.03.2002 № 336, які долучені додатково 12.03.2021, не можуть братися до уваги при обчисленні страхового стажу, так як підписані лише бухгалтером, а підпис керівника відсутній.

Крім того, провести перевірку достовірності видачі цих документів немає можливості, у зв`язку з відсутністю суб`єкта господарювання за місцем реєстрації та відсутністю відомостей щодо засновників (учасників) юридичної особи, відомостей про керівника юридичної особи, а також відомостей про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (за інформацією управління контрольно- перевірочної роботи).

Представник відповідача звертає увагу, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма -ОК 5) в період з січня 2004 року по вересень 2010 року та з грудня 2010 року по листопад 2012 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про страховий стаж позивача.

З огляду на вищевикладене, згідно документів, долучених до заяви на призначення пенсії за віком від 19.02.2021, та з урахуванням інформації, яка відображена в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу та призначення пенсії за віком немає.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.20-22).

У судовому засіданні 29.07.2021 позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що працював у колгоспі та радгоспі у період з 1987 по 1999 року, відомості про роботу зазначені у трудовій книжці, у період з 2010 року по 2012 рік офіційне ніде не був працевлаштований. Первинні документи колгоспу до архіву не були передані та зберігаються у приватному підприємстві «Вільховець», яким і були виготовлені довідки, надані до органів Пенсійного фонду.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.07.2021 проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві.

У судовому засіданні 29.07.2021 досліджено оригінал трудової книжки ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 29.07.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 10.08.2021 та витребувано додаткові докази.

29.07.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження (а.с.53).

03.08.2021 відповідачем на виконання вимог ухвали суду надано розрахунок незарахованого страхового стажу позивача.

10.08.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не визнає з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи положення частини третьої статті 194, частини дев`ятої статті 205 та частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.02.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви відповідні документи (а.с.23, 24-25).

У відповідь на вказану заяву від 19.02.2021 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.05.2021 позивача повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колишньому колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999, оскільки записи трудової книжки не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Уточнююча довідка від 19.11.2020 №256 про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві в колишньому колгоспі ім. Дзержинського та виписки з протоколів, видані від 04.03.2002 №335, № 33, які долучені додатково 12.03.2021, не можуть братися до уваги при обчисленні страхового стажу, так як підписані лише бухгалтером, а підпис керівника відсутній. Крім того, провести перевірку достовірності видачі цих документів немає можливості, у зв`язку з відсутністю суб`єкта господарювання за місцем реєстрації та відсутністю відомостей щодо засновників (учасників) юридичної особи, відомостей про керівника юридичної особи, а також відомостей про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (за інформацією управління контрольно-перевірочної роботи).

Також звернуто увагу, що у період з січня 2004 року по вересень 2010 року та з грудня 2010 року по листопад 2012 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про страховий стаж ОСОБА_1 .

Таким чином, згідно документів, долучених до заяви на призначення пенсії за віком від 19.02.2021, та з урахуванням інформації, яка відображена в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 01 місяць 18 днів, відтак йому відмовлено у призначенні пенсії за віком (рішення від 06.05.2021 № 17) (а.с.9-10).

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та стверджує, що не зарахування до страхового стажу вказаних періодів роботи порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судом досліджено записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо спірних періодів роботи позивача в колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999 (а.с.6 зворот, 47), а саме:

Розділ «Відомості про роботу»:

запис №5, 15.01.1987, прийнятий на роботу в колгосп ім. Дзержинського водієм автомашини;

запис №6, 15.05.1990, в зв`язку з реорганізацією колгоспу в радгосп в порядку переведення прийнятий на роботу водієм автомашини;

запис №7, 10.06.1996, у зв`язку з реорганізацією радгоспу у колгосп в порядку переведення прийнятий на роботу водієм автомашини;

запис №8, 15.03.2000, членство у господарстві припинено у зв`язку з реорганізацією колгоспу у приватне агропромислове підприємство «Вільховець».

Разом з тим, для обчислення стажу роботи ОСОБА_1 в колгоспі ім. Дзержинського та колгоспі «Вільховець» у спірні періоди, підлягає з`ясуванню питання чи виконував він як член колгоспу мінімум трудової участі в громадському господарстві, якщо не виконував, то чи є відповідні докази на підтвердження поважних причин не виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Щодо вироблення позивачем річного мінімуму трудоднів для зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу, то суд вважає за необхідне звернути увагу, що аркуші 10-11 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містять відповідні записи щодо його трудової участі у громадському господарстві за 1987-1990 роки та за 1996-2000 роки, а саме наявні відомості про прийнятий колгоспом річний трудовий мінімум та про виконання позивачем річних мінімумів такої трудової участі (а.с.7 зворот, 48):

1. 1987, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 285, виконання річного мінімуму - 289,

2. 1988, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 285, виконання річного мінімуму - 359,

3. 1989, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 285, виконання річного мінімуму - 349,

4. 1990, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 285, виконання річного мінімуму - 146,

5. 1996, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 92, виконання річного мінімуму - 157,

6. 1997, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 185, виконання річного мінімуму - 99,

7. 1998, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 185, виконання річного мінімуму - 241,

8. 1999, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 185, виконання річного мінімуму - 250,

9. 2000, прийнятий колгоспом трудовий мінімум - 46, виконання річного мінімуму - 79.

Аналогічні відомості про прийнятий колгоспом річний трудовий мінімум та про виконання позивачем річних мінімумів такої трудової участі в спірні періоди роботи містяться у довідці №252 від 19.11.2002, виданій ПАП «Вільховець» (а.с.26), яка не взята відповідачем до уваги, оскільки підписана бухгалтером, а підпис керівника підприємства, що видало довідку, відсутній.

З цих же підстав Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не взято до уваги виписку №335 від 04.03.2002 з наказу №8 від 15.05.1990 по радгоспу «Вільховець», видану ПАП «Вільховець», про прийняття ОСОБА_1 на роботу у радгосп «Вільховець» (а.с.27), а також виписку №336 від 04.03.2002 з протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу «Вільховець» від 10.06.1996, видану ПАП «Вільховець», що підтверджує вступ ОСОБА_1 в члени колгоспу «Вільховець» (а.с.28).

Крім цього, у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12.05.2021 вказано, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колишньому колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999, оскільки записи трудової книжки не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Однак такий лист не містить вказівки на конкретні положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яких не дотримано при заповненні трудової книжки ОСОБА_1 . У відзиві на позовну заяву відповідачем також не обґрунтовано підстав, з яких не взято до уваги записи трудової книжки позивача про спірні періоди роботи та відповідні записи щодо трудової участі ОСОБА_1 у громадському господарстві за 1987-1990 роки та за 1996-2000 роки.

Поряд з цим, суд констатує, що на аркушах 10-11 трудової книжки трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 наявна інформація про виконання позивачем річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві у спірні періоди роботи.

Записи засвідчені підписом голови колгоспу та скріплені печаткою (а.с.7 зворот, 48), що відповідає вимогам положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58), що були чинними у спірні періоди роботи позивача в колгоспі ім. Дзержинського, радгоспі «Вільховець» та колгоспі «Вільховець».

Водночас позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Із проаналізованих вище записів трудової книжки позивача вбачається, що ним у 1987-1989 роках та в 1996, 1998, 1999 роках повністю виконано річний мінімум трудової участі в громадському господарстві в колгоспах ім. Дзержинського та «Вільховець», а тому такі періоди при обчисленні стажу роботи ОСОБА_1 мають враховуватися повністю (за повний календарний рік).

Також повністю слід зарахувати період роботи ОСОБА_1 в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996, який підтверджується належними записами трудової книжки позивача.

У свою чергу у період 1997 року, працюючи у колгоспі «Вільховець», ОСОБА_1 не виконав річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, проте у трудовій книжці міститься запис про поважність причин невиконання мінімуму трудової участі за 1997 рік з посиланням на протокол №1 від 12.01.1998, відтак наявні підстави для зарахування цього періоду до стажу роботи позивача за повний календарний рік.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував спірні періоди роботи позивача до трудового стажу, а тому наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999 повністю (за повний календарний рік).

У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з січня 2004 року по вересень 2010 року, з грудня 2010 року по листопад 2012 року, то така не підлягає задоволенню, оскільки трудова книжка позивача не містить жодних записів про його роботу у вказані періоди. Крім того, в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відповідні дані за період 2004-2012 років (а.с.37-40).

Отже, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з січня 2004 року по вересень 2010 року, з грудня 2010 року по листопад 2012 року належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, то суд зазначає таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набув право на призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи, які народилися з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 01 місяць 18 днів (а.с.11, 35-36). У свою чергу з розрахунку оспорюваних періодів роботи, наданого відповідачем на вимогу суду, вбачається, що у разі зарахування таких періодів роботи позивача до трудового стажу, виходячи з виконання позивачем річних мінімумів трудової участі в громадському господарстві, його стаж за період з 15.01.1987 по 28.02.1999 становитиме 11 років 05 місяців 10 днів. При цьому період 1997 року відповідачем обчислено за фактичною тривалістю (а.с.55).

Водночас у разі зарахування судом вищевказаних спірних періодів роботи позивача в колгоспі ім. Дзержинського, радгоспі «Вільховець» та колгоспі «Вільховець» до страхового стажу у повному обсязі, його страховий стаж становитиме понад 29 років та є достатнім для призначення пенсії за віком (при необхідному страховому стажі не менше 27 років), що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію ОСОБА_1 , то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 23.11.2020. Із заявою про призначення пенсії вперше звернувся 19.02.2021, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак з урахуванням наведеного та положень частини першої статті 45 Закону №1058-IV, беручи до уваги факт звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії 19.02.2021, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 24.11.2020 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Щодо позовної вимоги позивача про виплату недоплачених сум пенсії, то така є передчасною, оскільки пенсія позивачу на момент звернення до суду ще не була призначена, її виплата ще не здійснювалася. В цій частині позов безпідставний та необгрунтований.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 454,00 грн, сплачений відповідно до квитанції №88 від 24.06.2021 (а.с.13).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім. Дзержинського з 15.01.1987 по 14.05.1990, в радгоспі «Вільховець» з 15.05.1990 по 09.06.1996 та колгоспі «Вільховець» з 10.06.1996 по 28.02.1999 повністю та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 24.11.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 (село Броварі, Чортківський район, Тернопільська область, 48467, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14035769).

Повний текст рішення складено та підписано 10 серпня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.