Справа № 280/5323/20
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021 року м.Дніпросправа № 280/5323/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 280/5323/20 (суддя Сіпака А.В., повний текст рішення складено 02.11.2020р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування недоїмки зі сплати ЄСВ у розмірі 10 086,12 грн., порушення порядку проведення процедури узгодження вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-93746-52-У від 19.02.2020 у розмірі 10 086,12 грн., подання вимоги до виконавчої служби як виконавчого документа та відмови відкликати виконавчий лист у зв`язку зі зміною раніше визначеної суми боргу;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-93746-52-У від 19.02.2020 у розмірі 10 086,12 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала про те, що з 13.12.2017 позивач зупинила адвокатську діяльність у зв`язку з перемогою у конкурсі на зайняття посади державної служби. У січні 2018 року звернулась до Розівського відділення Пологівської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області з заявою про зняття її з обліку як самозайняту особу, та подала заяви за формами № 8-ОПП та № 7-ЄСВ. До зазначених заяв нею було додано витяг з ЄРАУ щодо зупинення адвокатської діяльності, податкову декларацію про майновий стан і доходи з позначкою «ліквідаційна», звіт з ЄСВ за 2017 рік (з нульовими показниками щодо доходів і нарахованих зобов`язань), заяву щодо проведення перевірки та заяву про звільнення її від сплати ЄСВ за 2017 рік як особи, яка перебуває на обліку в зоні АТО (на підставі п. 9-4 Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції на 01.01.2018). Відповідно до цього пункту, платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків щодо сплати ЄСВ, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління ДПС у Запорізькій області, була подана апеляційна скарга. У скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що за 2017 рік (по строку 09.02.2018 року) в ІКП нараховано 8 448 грн. єдиного внеску, що дорівнює мінімальному страховому внеску (3 200x22%=704), помноженому на кількість місяців звітного року (704x12=8448 грн.). Отже, нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивача проведені відповідно до вимог чинного законодавства: за 2018 рік в ІКП позивача відповідно по строкам 19.04.2018 (за два місяці січень- лютий 2018 року) нараховано 1638,12 грн. єдиного внеску (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн. в місяць, за 2 місяці відповідно 819,06 грн. х 2 =1638,12 гри.). Загальна сума зобов`язань за період 2017рік, та 2 місяці 2018 року по Заявнику склала 10 086,12 грн. Платник подав заяву про припинення діяльності до Розівського відділення з запізненням, тому відбулося автоматичне нарахування ДПС України. Під час розгляду звернення відкориговані нарахування за січень - лютий 2018 року у сумі 1 638,12 грн. та приведено у відповідність картку платника. Станом на 22.04.2020 року борг по платнику ОСОБА_1 становить 8 448 грн.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористалась.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована 07.03.2003 року, дата запису 16.01.2006 року, номер запису в ЄДР 001998311.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є самозайнятою фізичною особою, яка провадила незалежну професійну діяльність адвоката (свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_1 видане 16.02.2011 року на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 16.02.2011 року №26).

29.01.2013 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено запис №5031659 про припинення за власним рішенням підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями Єдиного реєстру адвокатів України право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 13.12.2017 на підставі заяви адвоката.

Відповідно до довідки від 30.08.2018 року № про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

19.02.2020 відповідачем сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-93746-52, відповідно до якої позивача зобов`язано сплатити суму боргу зі сплати ЄСВ у розмірі 10086,12 грн. Сума боргу сформована станом на 31.01.2020.

Позивач, вважаючи вимогу протиправною та незаконною, звернулася до суду з позовом про її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі -Закон № 2464-VI) в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону № 5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту (частина перша статті 15 Закону № 5076-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме за для досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Тобто, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Як свідчить витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, право позивача на зайняття адвокатською діяльністю зупинено з 13.12.2017 на підставі заяви позивача.

Таким чином позивач із 13.12.2017 не здійснювала адвокатської діяльності та не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки не мала усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у нього як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Колегія суддів зазначає, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 № НОМЕР_1 видане 16.02.2011 лише посвідчує його видачу та право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності станом на період, за який була винесена оскаржувана вимога.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та з 07.03.2003 року перебувала на обліку в органах доходів і зборів, який розташований в місті Макіївка, що входить до переліку населених пунктів, на території яких здійсювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р.

Відповідно до довідки від 30.08.2018 року № про взяття на обік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, колегія суддів наголошує, що позивач перебувала з 07.03.2003 року по 30.08.2018 року на обліку на території, де здійснювалася антитерористична операція, що відповідає пункту 9-4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 2464-VI.

Викладене свідчить, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) охоплює період, у якому позивач звільнялася від виконання обов`язків платника єдиного внеску. Доказів на спростування вказаних обставин контролюючим органом не надано.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення адміністративного позову та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 280/5323/20 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак