Справа № 643/4041/21
Суддя: Поліщук Т. В.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/4041/21
Провадження № 2-а/643/100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Гулієва І.М.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гулієва Іса Муса огли до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії ДП 18 № 650680 від 23.02.2021про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн.; провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2021 працівником УПП в Харківській області Морозовим Сергієм Олександровичем незаконно та з грубим порушенням чинного законодавства винесено стосовно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 650680 від 23.02.2021 за ч. 8 ст. 121 КУпАП. Стороною позивача зазначено, що 22-23.02.2021 та довгий час до того на автомобілі BMW X-5 замість номерного знаку знаходився символ зі словами «стоп мусор». Даний автомобіль за призначенням не використовувався, ним ніхто не керував, та автомобіль був припаркований за адресою: м. Харків, пр. Московський, 84. 23.02.2021 позивач підійшов до припаркованого автомобіля BMW X-5, щоб забрати документи, які знаходились всередині автомобіля. В цей момент 23.02.2021 о 00 год. 30 хв. до автомобіля BMW X-5 підійшов працівник УПП в Харківської області ДПП ОСОБА_2 , який в порушення ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», звертаючись до позивача, не назвався та не пред`явив службове посвідчення, та попросив позивача показати свої документи, але не пояснив підставу своєї вимоги. Надалі, ОСОБА_2 повідомив, що позивач, нібито порушив вимоги ПДР п.2.9. «в» (ч. 6 ст. 121 КУпАП), а саме: водієві забороняється: в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів. Позивач зазначає, що вимога поліцейського щодо пред`явлення документів не відповідає вимогам ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та є незаконною, оскільки для цього має бути причина зупинки. Поліцейський взагалі не зупиняв транспортний засіб BMW X-5, який стояв припаркованим, та, відповідно, позивач не міг порушити ПДР, оскільки транспортним засобом не керував. Отже, і вимога поліцейського щодо пред`явлення документів є незаконною, оскільки автомобіль не їхав, а стояв на місці. Позивач поліцейському будь-яких документів, які посвідчують особу позивача та на автомобіль не надавав, а тому незрозуміло, яким чином поліцейський ідентифікував особу позивача та автомобіль BMW X-5, який зі слів поліцейського, прострочив строки перебування на митній території України. Після чого поліцейський без розгляду справи на місці сів в поліцейський автомобіль, та позивачу не знає, що відбувалось, постанову йому не було вручено, та оскаржувану постанову позивач отримав засобами поштового зв`язку лише 01.03.2021. Позивач вказує, що поліцейський Морозов С.О., не володіючи достовірною інформацією про автомобіль, безпідставно виніс оскаржувану постанову за ч. 8 ст. 121 КУпАП, так як це був інший автомобіль BMW X-5, та поліцейським не встановлено особу ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_3 у зв`язку з порушенням на автомобілі BMW X-5 н.з. НОМЕР_1 митних правил щодо тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, за наслідками розгляду справи № 0265/80700/19 винесено постанову ДФС України від 30.05.2019, та позивачем сплачений 12.06.2019 штраф у розмірі 8500,00 грн. Позивач наголошує, що не може бути двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, та жодним чином не порушував ПДР, оскільки транспортним засобом не керував, а транспортний засіб BMW X-5 стояв на місці.

Ухвалою судді від 12.03.2021 провадження у справі відкрито, та розгляд справи призначено за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Від відповідача УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції до початку судового засідання надійшов відзив, в якому відповідач просить залишити позов без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що під час несення служби 23.02.2021 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 84 інспекторами УПП в Харківській області ДПП виявлено порушення ПДР, а саме, водій транспортного засобу BMW X-5 номерний знак НОМЕР_2 керував транспортним засобом з державним номерним знаком. Що не належить цьому засобу та не відповідає вимогам стандартів, а саме встановлено номерний засіб «LT СТОП МУСОР», чим порушив вимоги п.п.2.9.в ПДР України. Вказаний автомобіль зупинено працівниками патрульної поліції, відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та після зупинки транспортного засобу, поліцейські підійшли до водія, яким виявився позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомили останньому підстави застосування превентивних заходів. На вимогу інспектора Морозова С.О. пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України, водій виконав закону вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу BMW X-5, виданого компетентними органами республіки Литва зазначено: номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 . Особу водія та його анкетні дані встановлено за посвідченням водія « НОМЕР_4 від 25.03.2006 та перевірено за аналітичними базами Національної поліції України. За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу BMW X-5 з номерним знаком « LT СТОП МУСОР» за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейськими встановлено, що транспортний засіб з вищезазначеним номерним знаком не зареєстровано на території України. Транспортний засіб BMW X-5 ідентифіковано за VIN: НОМЕР_3 . Тобто, позивач встановив на даному транспортному засобі номерний знак, який не належить цьому транспортному засобу. За результатами відомостей щодо транспортного засобу BMW X-5 (VIN: НОМЕР_3 ) реєстраційний номер НОМЕР_2 за інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» поліцейськими встановлено, що цей автомобіль ввезено на митну територію України 12.08.2018 через МААП «Гоптівка» Харківської області ДФС громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у режимі транзит з встановленим терміном вивезення до 22.08.2018 включно. Ці відомості свідчать про порушення позивачем строків переміщення транспортного засобу особистого користування з метою транзиту через митну територію України, які встановлені ст. 95 МК України та ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 8 ст. 121 КУпАП, було прийняте рішення про складання адміністративного матеріалу стосовно останнього, за результатом розгляду справи винесено постанову за ч. 8 ст. 121 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 8500,00 грн., в межах санкції статті.

До відзиву додані в якості доказу: витяг з ІПНП, відео, відзняте за допомогою портативного відеореєстратора 1292.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, зазначивши, що 22.02.2021 о 11 год. він на таксі під`їхав на адресу: м. Харків, пр. Московський, 84, де був припаркований автомобіль BMW X-5. Вказаний автомобіль був ввезений ним на територію України та він користувався, їздив на цьому автомобілі до 2019, а потім передав автомобіль по довіреності іншій особі. На теперішній час автомобіль належить іншій особі. В зв`язку з тим, що йому було потрібно забрати з багажника автомобіля інструменти, він сів за кермо автомобіля, щоб продемонструвати неправомірні дії поліцейських стосовно нього. Позивач зазначив, що знає поліцейського ОСОБА_2 , який за дві неділі до події, що сталася 22.02.2021, погрожував позивачу, але зі скаргами з цього приводу позивач не звертався.

Представник позивача адвокат Гулієв І.М.о. підтримав позовні вимоги, зазначивши, що позивач сів за кермо автомобіля, щоб забрати свої речі. Вказав, що поліцейськими не встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та з наданого поліцейськими відео не видно, що саме позивач був за кермом автомобіля; не встановлений автомобіль, а саме, під капотом автомобіля для визначення його VIN поліцейський не оглядав; вимога про зупинку є незаконною, поліцейський спочатку зазначив про порушення позивачем п. 2.9 ПДР України, а постанова винесена за ч. 8 ст. 121 КУпАП; порушений порядок збирання доказів; надані відповідачем відеозапис та Витяг з ІПНП є неналежними і не допустимими доказами, зокрема, наданий відповідачем Витяг з ІПНП не містить дати його видачі, а тому неможливо встановити, чи вивозився автомобіль протягом року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і вчасно, причину неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку, у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ст. ст. 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В оскаржуваній постанові у п. 7 зазначено, що до постанови додається відео з камери 1292. Вказане відео надане відповідачем разом з відзивом, в якості доказу своїх заперечень проти позову.

Суд визнає відео з камери 1292 належним і допустимим доказом.

Після з`ясування думки позивача та його представника, з їх згоди в судовому засіданні досліджений відеозапис , з якого вбачається, що автомобіль BMW X-5 з встановленим на ньому номерним знаком «СТОП МУСОР» до його зупинки працівниками поліції був заведений, рухався з включеними габаритами.

Отже, твердження сторони позивача про те, що вказаний автомобіль був припаркований, стояв без руху, не підтверджені та спростовуються наданим відеозаписом.

З відео чітко не вбачається особа, що перебувала за кремом автомобіля, але на звернення поліцейського до ОСОБА_1 останній не заперечував, що це він є. Крім того, в судовому засідання позивач сам підтвердив, що сів за кермо автомобіля.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

З дослідженого відео вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівник поліції представився водію та зазначив причину зупинки, а саме, що номера на автомобілі не належать цьому транспортному засобу, що є порушенням п. 2.9. «в» ПДР України, після чого поліцейський попросив водія пред`явити документи.

Тобто, працівник поліції, зупинивши автомобіль, яким керував позивач, діяв в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», та ПДР України.

Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 650680 від 23.02.2021, винесеною інспектором командиром взводу № 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Морозовим Сергієм Олександровичем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні порушення, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 23.02.2021 о 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X-5 н.з. НОМЕР_6 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України: порушено строки його переміщення в митному режимі, згідно ІПНП даний ТЗ ввезено 12.08.2018 гр. ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. ст. 381, 95 Митного кодексу України, та з номерним знаком, який не відповідає даному транспортному засобу, а саме, з номерним знаком «стоп мусор», чим порушено п. 2.9. «в» ПДР України.

До постанови додаються: відео з камери 1292 (гр. 7). У графі 8 ( про роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАП), графі 9 (копію постанови отримано) стоїть відмітка поліцейського - «відмова». Копію постанови надіслано рекомендованим листом 24.02.2021.

З відеозапису з місця події вбачається, що до винесення оскаржуваної постанови поліцейським роз`яснені водію його права, згідно Конституції України та КУпАП, після складення постанови поліцейський запропонував позивачу ознайомитися з нею, та після неотримання позитивної відповіді, постанова була проголошена позивачу та роз`яснена відповідальність за ч. 9 ст. 121 КУпАП.

Частиною 5 ст. 121 КУАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Частиною 8 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 Митного Кодексу України встановлені строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб.

Відповідно до Витягу з ІПНП, згідно відомостей, внесених до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль BMW X-5, д.н.з. НОМЕР_6 , НОМЕР_3 , Республіка Литва був ввезений на територію України 12.08.2018, митний пост «Щербаківка» пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка», вид тимчасового ввезення: транзит, громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, той факт, що стосовно транспортного засобу BMW X-5, д.н.з. НОМЕР_6 порушено строки його переміщення в митному транзиті, не заперечується позивачем, та підтверджується наданою ним копією постанови ДФС України від 30.05.2019 № 0265/80700/19 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.. Штраф сплачений позивачем 12.06.2019.

Суд визнає наданий відповідачем Витяг з ІПНП належним та допустимим доказом, враховуючи, що стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження того, що автомобіль вивозився та ввозився на територію України протягом останнього року, таке посилання сторони позивача є його припущенням, доказів протилежного, що вбачається з Витягу з ІПНП, не надано.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, позивач, керуючи транспортним засобом BMW X-5 н.з. НОМЕР_6 , на якому встановлені номерні знаки, які не належить цьому транспортному засобу та щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки його переміщення в митному режимі транзиту, вчинив правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 8 ст. 121 КУпАП, якою встановлена відповідальність за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Щодо твердження позивача про те, що він не може бути двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, оскільки ОСОБА_3 у зв`язку з порушенням на автомобілі BMW X-5 н.з. НОМЕР_1 митних правил щодо тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту вже притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, за наслідками розгляду справи № 0265/80700/19 винесено постанову ДФС України від 30.05.2019, та позивачем сплачений 12.06.2019 штраф у розмірі 8500,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Разом з тим, 30.05.2019 позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного Кодексу України, яка передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів.

Митним кодексом України регулюються відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, із здійсненням митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Тоді як, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 8 ст. 121 КУпАП за керування 23.02.2021 транспортним засобом, на якому встановлені номерні знаки, що не належать цьому транспортному засобу, та щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту.

Тобто, у постанові ДФС України від 30.05.2019 № 0265/80700/19 та в оскаржуваній постанові серії ДП18 № 650680 від 23.02.2021 викладені різні факти та події, надана різна кваліфікація дій позивача.

Отже, одним з принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість врахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. У разі відсутності в постанові посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначених ст. 251 КУпАП), які, у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів у подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Крім того, статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Суд зазначає, що КАС України передбачено принцип неможливості притягнення до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, уповноважений орган має повно та об`єктивно дослідити всі обставини у справі, оцінити доводи обох сторін та прийняти рішення, постановлене на основі суворого додержання законності.

Аналіз вищезазначених норм права то досліджені під час розгляду справи докази дають підстави для висновку про законність і правомірність дій відповідача з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню як безпідставні і недоведені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. (а.с.14), які суд покладає на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 5, 8, 11, 73-79, 94, 99, 132, 139, 159, 160-163, 229, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гулієва Іса Муса огли до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП 18 № 650680 від 23.02.2021, відмовити.

Позивач ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Гулієв Іса Муса огли - м. Харків, вул. Чоботарська, 37/39, офіс 1-Б.

Відповідач Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - 61033 м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.08.2021.

Суддя Т.В. Поліщук