Справа № 500/433/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/433/20 пров. № А/857/9112/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року ( суддя Дерех Н.В., ухвалене в м. Тернополі о 12:31, повний текст складено 22.03.2021) у справі № 500/433/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області та просила визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 12.12.2019 №0169049/1-5404-1918, №0-1918, від 26.12.2019 №-1918, №-1918, №-1918, від 07.04.2020 №1-1918, №1-1918, №1-1918, від 31.07.2020 №0130380/1-5404-1915.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду відповідач- Головне управління ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, покликаючись на порушення судом при його прийнятті норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, вважає їх не обґрунтованими та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

В судовому засіданні позивач заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Апелянт будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 12.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0169046/1-5404-1918, у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України (надалі, ПК України) та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 32337,07 грн. за період 2017 рік. Також 12.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0-1918, у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 56433,23 грн. за 2018 рік.

Також 26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 2853,54 грн. за 2019 рік. 26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 3024,75 грн. за період 2019 рік. 26.12.2019 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 3015,24 за період 2019 рік.

Окрім цього, 07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 5981,31 грн. за 2020 рік. 07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 5660,55 грн. за 2020 рік. 07.04.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №1-1918 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб 18010700 у розмірі 6000,18 грн. за 2020 рік.

Також, 31.07.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення №0130380/1-5404-1915 у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300 у розмірі 36898,36 грн. за 2019 рік.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями контролюючого органу, ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (надалі, ПК України) передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як передбачено підпунктом 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 287.6 статті 287 ПК України, при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території, сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Статтею 271 ПК України зокрема передбачено, що, базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Статтею 286 ПК України зокрема передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу. Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо: розміру площі та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як передбачено п.287.10. ст.287 ПК, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені норми законодавства судом першої інстанції вірно зазначено, що останні дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, які можуть бути, як фізичними так і юридичними особами. Обов`язок сплати земельного податку виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що правове співвідношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки у господарській діяльності.

Нормами статті 266 ПК України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Платників вказаного вище податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2017 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір дарування, засвідчений у передбачений законом спосіб, у відповідності до якого ОСОБА_2 ( мати позивача) подарувала позивачу магазин площею 1515,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний магазин знаходиться на земельній ділянці площею 0,0317, кадастровий номер :12:012:0023, цільове призначення: іншої комерційної діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0318, кадастровий номер: :12:012:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельній ділянці площею 0,0300, кадастровий номер :12:012:0028, цільове призначення : для будівництва та обслуговування закладів торгівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, вказані земельні ділянки 31.05.2017 року були подаровані позивачу її матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договорами дарування земельних ділянок, та 31.05.2017 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно та земельні ділянки записи №20699797, №20699704, №20699607, №20699439.

В подальшому, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2018 у справі №607/15555/17, залишеним в цій частині без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.01.2019, укладені між позивачем та ОСОБА_2 договір дарування магазину і земельних ділянок від 31.05.20217 були визнані недійсними.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2019 на підставі вказаного рішення державним реєстратором Сагайдак І.В. у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесена інформація про скасування права власності позивача на магазин та три земельні ділянки по АДРЕСА_1 , та відновлено записи про право власності на вказане майно за ОСОБА_2 ( матір`ю позивача) №18777262, №8331123, №8331025, №8331067, яка, у свою чергу, за актом примання-передачі передала дане майно у власність ТОВ "ТАЛАН ТЕР".

15.02.2019 державним реєстратором Легінь ОМ. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були вчинені записи про державну реєстрацію за ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права власності на магазин та земельні ділянки №30840679, №30841063, №30840861, № НОМЕР_1 .

В подальшому, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 у справі №607/15555/17 визнано нечинним рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2018, та задоволено заяву позивача про поворот виконання рішення суду шляхом скасування рішень державних реєстраторів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також вчинених на їхній підставі записів про державну реєстрацію права власності на магазин і земельні ділянки по АДРЕСА_1 , та 01.07.2019 за позивачем здійснена державна реєстрація права власності на магазин і земельні ділянки шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наступних записів: №33057049, №33054722, №33055813, №33054450.

Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказані записи здійснені на виконання рішення Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 у справі №607/15555/17.

Разом з тим, в подальшому, Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17 скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 в частині задоволення заяви позивача про поворот виконання рішення та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про поворот виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом частини третьої ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Пунктом 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 №484) передбачено, що у Державному реєстрі під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Також, пунктом 2 частини першої ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлена обов`язковість державної реєстрації прав в Державному реєстрі прав.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на позивача у спірному випадку не поширюється обов`язок внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на магазин та земельні ділянки у АДРЕСА_1 .

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем при нарахуванні позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та земельного податку з фізичних осіб не враховано Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі №607/15555/17, якою скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 в частині задоволення заяви позивача про поворот виконання рішення, на підставі якого із 01.07.2019 за позивачем здійснена державна реєстрація права власності на нерухоме майно та земельні ділянки.

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивач користувалась своїм правом та зверталась до контролюючого органу за отриманням відповідної звірки даних.

Разом з тим, доказів відкликання оскаржуваних податкових повідомлень - рішень учасниками справи суду не подано та судом не здобуто.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки матеріалами справи підтверджено те, що позивачу станом на дату нарахування податкового зобов`язання та прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень фактично не був кореспондований обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та земельного податку з фізичних осіб, у той час як відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б доводили протилежне, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі № 500/433/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 09.08.2021