Справа № 160/9104/21
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Справа № 160/9104/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з моменту її нарахування, а саме з 21.01.2021 року, та врахувати при перерахунку пенсії ОСОБА_1 розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з грудня 1983 року по лютий 1993 року у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»), який підтверджений архівною довідкою архівного відділу Дніпровської міської ради від 29.12.2020 р. № 8/1-1762;
- виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) різницю між фактично виплаченою пенсією за період з дня призначення (21.01.2021 р.) по день фактичного виконання рішення суду, та перерахованою пенсією.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при здійсненні розрахунку пенсії позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області не було враховано дані, які зазначені в довідці № 8/1-1762 від 29.12.2020р. виданої архівним управлінням Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради. На звернення позивача, відповідач надав відповідь, в якій зазначив, що для розрахунку розміру пенсії позивачем була надана довідка про заробітну плату від 29.12.2020 р. №8/1-1762 за період з грудня 1983 р. по лютий 1993 р., видана архівним відділом Дніпровської міської ради, в якій ім`я та по батькові зазначено скорочено, тому дана довідка не може бути врахована при обчисленні розміру пенсії. Позивач вважає вказану відмову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим, просив суд позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 06.07.2021р, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що з 21.01.2021 р. позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2, обчислену відповідно до ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Для розрахунку розміру пенсії позивачем була надана довідка про заробітну плату від 29.12.2020 р. №8/1-1762 за період з грудня 1983 р. по лютий 1993 р., видана архівним відділом Дніпровської міської ради, в якій його ім`я та по батькові скорочено ( ОСОБА_1 ), тому дана довідка не можу бути врахована при обчислені розміру пенсії.
На підставі викладеного вище, відповідач просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 18.02.2021 р. пенсію за віком на пільгових умовах по списку №2, обчислену відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV.
Проте, не погодившись з нарахованим розміром пенсії, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо пенсійного забезпечення.
Позивач вважає таку бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області протиправними, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).
Згідно з ст.1 Закону України № 1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок на умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю Українитрудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Cуд зазначає, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, суд звертає увагу, що Порядок № 637, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , копія якої знаходиться в матеріалах справи, зазначено, що в період з грудня 1983 року по лютий 1993 року у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»).
При цьому суд зазначає, що позивачем до пенсійного органу була надана як довідка про архівна довідка про заробітну плату від 29.12.2020 р. №8/1-1762, так і копії відповідних документів, а саме: наказ-розпорядження № 2279 від 12.12.1983 р. про прийняття на роботу; наказ (розпорядження) № 271 від 19.04.1984 р. про переведення на іншу роботу; наказ (розпорядження) від 19.02.1993 р. про припинення трудового договору; особову картку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З тексту вище зазначених документів судом встановлено, що останній видані на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівника Дніпропетровського Ордена Жовтневої революції виробничого об`єднання «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»).
Суд зазначає, що жодних доводів щодо наявності недоліків в записах трудової книжки позивача відповідачем не наведено.
Так, відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про визнання бездіяльності відповідача щодо не врахування останнім при обрахунку пенсії ОСОБА_1 розміру заробітної плати останнього за період з грудня 1983 року по лютий 1993 року, у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»), який підтверджений архівною довідкою архівного відділу Дніпровської міської ради від 29.12.2020 р. № 8/1-1762 протиправною.
При цьому суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на наведене порушені пенсійні права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправним та скасування оскарженого рішення органу Пенсійного фонду України із зобов`язанням відповідача здійснити перерахунок та виплату розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її нарахування, а саме з 21.01.2021 року врахувавши при перерахунку пенсії розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з грудня 1983 року по лютий 1993 року у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»), який підтверджений архівною довідкою архівного відділу Дніпровської міської ради від 29.12.2020 р. № 8/1-1762.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в наступній редакції:
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її нарахування, а саме з 21.01.2021 року врахувавши при перерахунку пенсії розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з грудня 1983 року по лютий 1993 року у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»), який підтверджений архівною довідкою архівного відділу Дніпровської міської ради від 29.12.2020 р. № 8/1-1762.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі, який буде встановлено судом на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, поданих позивачем, та присудити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1-7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, позивачем не було дано до позовної заяви будь-яких належних та допустимих доказів, у відповідності до норм ст. ст. 73,74 КАС України щодо понесених останнім витрат на правничу допомогу.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2020 року у справі 820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, бере до уваги конкретні обставини справи.
Водночас враховуючи той факт, що позивачем не обґрунтовані витрати на правничу допомогу, та не надано доказів щодо оплати такої, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі, який буде встановлено судом на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, поданих позивачем, та присудити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату розміру пенсії ОСОБА_1 з моменту її нарахування, а саме з 21.01.2021 року врахувавши при перерахунку пенсії розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з грудня 1983 року по лютий 1993 року у Дніпропетровському Ордена Жовтневої революції виробничому об`єднанні «Дніпрошина» імені XXV з`їзду КПРС (перейменоване у подальшому у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», ВАТ «Дніпрошина»), який підтверджений архівною довідкою архівного відділу Дніпровської міської ради від 29.12.2020 р. № 8/1-1762.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова