Справа № 405/3387/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 серпня 2021 року м. Кропивницький Справа № 405/3387/21

провадження № 2-іс/340/35/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П. розглянула матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради (вул. Архітектора Паученка, 53/39, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради щодо не виплати в повному обсязі грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня за період 2017-2020р.р.;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради здійснити перерахунок належних виплат, як учаснику бойових дій до 5 травня за період 2017-2020 р.р.;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу як учаснику бойових дій до 5 травня за період 2017-2020 р.р., як учаснику бойових дій до 5 травня за період 2017-2020 р.р.

Ухвалою судді від 23.06.2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених частиною 6 статті 161 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог цієї ухвали позивач подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зокрема вказані РНОККПП ОСОБА_1 , та код ЄДРПОУ відповідача. Крім того у заяві зазначено про неможливість обмеження шестимісячним строком обов`язку держави забезпечити реалізацію конституційного права на соціальний захист, оскільки це передбачено статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України, який означає, що строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу становить три роки.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 вказав, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись". Під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі, установленому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за 2020 рік. Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020, яким відновлено дію частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 року, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частин 1, 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Суддя зазначає, що позивач, отримувавши з у квітні щорічно протягом 2017-2020 років разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірах нижчих, ніж вона вважає, була обізнана про порушення своїх прав саме з дати отримання такої допомоги. При цьому, 30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата допомоги за 2020 рік і до якого позивач могла очікувати на отримання більшої суми, ніж була їй нарахована саме за 2020 рік. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30.09. відповідного року за який позивач просить стягнути недоплачену суму допомоги. Звернувшись до суду 17.05.2021 року, позивач пропустила шестимісячний строк, установлений частиною 2 статті 122 КАС України.

Позивач зазначає, що процесуальний закон не дає визначення терміну «поважні причини» та посилається на практику Верховного Суду України, зазначаючи, що суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Водночас позивач не наводить жодного доводу неможливості звернення до суду протягом більше п`яти років.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією у справах цієї категорії, наведеною у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року (справа №607/7919/17), від 10.05.2018 року (справа №389/1042/17), від 14.08.2018 року (справа №473/2190/17).

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Стаббігс на інші протии Великобританії», «Девеер протии Бельгії».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковим для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (справа «Перез де Рада Каванілес протии Іспанії»). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини наголосив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватись при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової впевненості. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Відповідно до частини 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Суддя убачає, що позивач просить визнати протиправну бездіяльність та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 - 2020 роки, звершувшись при цьому до суду з пропуском строку звернення.

Суддя зазначає про хибність посилання позивача на норми статтей 256 та 257 Цивільного Кодексу України.

Статтею 256 Цивільного Кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Натомість правовідносини щодо виплати допомоги до 5 травня перебувають у площині публічного права, а тому врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою судді від 23.06.2021 року позов залишений без руху та запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду. Проте позивач у заяві про усунення недоліків позовної заяви не навела жодної підстави яка перешкоджала своєчасному зверненню до суду та взагалі не клопоче перед судом про поновлення строку звернення до суду, отже заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем взагалі не надано.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

Отже законодавець законодавчо закріпив, що підставою для поновлення пропущеного строку може бути наявність обставин, які зумовили обмеження можливості реалізувати своє право на судовий захист протягом строку, встановленого законом.

Суддя зауважує, що позивач не позбавлена права повторного звернення до суду із даним позовом при наявності інших поважних підстав пропуску строку.

Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а доводи, наведені нею у заяві про усунення недоліків позовної заяви, є помилковими, а також відсутність взагалі клопотання про поновлення строку на звернення до суду, тому позовну заяву слід повернути на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Повернути ОСОБА_1 позовну заяву.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати ОСОБА_1 разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного у строк, передбачений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук