Справа № 640/24584/20
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/745
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Київ № 640/24584/20

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 з 28.05.2020 року;

зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, починаючи з 28.05.2020 року.

Ухвалою суду від 26.11.2020 р. відкрито провадження у справі та справу призначено її до розгляду в письмовому провадженні згідно ст. 263 КАС України.

22.01.2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.05.2020 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зокрема, ОСОБА_1 відповідно до записів у трудовій книжці була зарахована на посаду медичної сестри кабінету долікарняного прийому в Центральну районну полікліліку Печерського району м. Києва 13.05.2008 р.

11.06.2008 р. переведена на посаду рентген лаборанта з флюрографії, з 14.09.2009 р. по 26.04.2011 р. працювала на посаді рентген лаборанта.

04.05.2011 р. ОСОБА_1 зарахована на роботу у ДУ "Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ" на посаду рентнен лаборанта відділення променевої діагностики; робоче місце атестоване.

25.03.2013 р. та 26.03.2018 р. до трудової книжки внесено відомості про атестацію робочого місця за Списком №1.

Пільговий стаж позивача становить з 11.06.2008 р. по 26.04.2011 р. та з 04.05.2011 р. по 07.05.2200 р. - 11 років.

Листом від 27.07.2020 р. за №2600-0314-8/103399 у призначенні пенсії відмовлено, оскільки пільговий стаж враховано по 02.08.2016 р., і він складає 7 років 7 місяців і 6 днів.

Оскільки заява надійшла раніше встановленого терміну (50 років), у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає підстав.

Позивач - ОСОБА_1 - вважає вказану відмову протиправною з таких підстав.

Позивач посилається на абз. 1 п. "а" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ та абз 1 п. 2 ст.114 Закону № 1058-ІV, згідно з якими на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пільговий стаж позивача - 11 років - підтверджується відомостями трудової книжки, робоче місце атестувалося у встановленому порядку.

До визначення пільгового стажу позивача застосовуються Списки №№1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36, оскільки пільговий стаж позивача почався на час дії цієї постанови, тому посилання відповідача на Списки №№1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 р. №461, є протиправним.

Щодо посилання позивача на пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з яким до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року, то вказана норма визнана неконституційною, і застосуванню підлягає попередня редакція норми, згідно з якою право на пільгову пенсію мають жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з яких не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах виникне не раніше 50 років згідно з пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і заява подана завчасно.

Також відповідач посилається на врахування пільгового стажу виключно до 02.08.2016 р. з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 та від 24.06.2016 р. №461.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з матеріалами справи, зокрема, листом від 27.07.2020 р. за №2600-0314-8/103399, яким у призначенні пенсії відмовлено, а також згідно з відзивом на позов, відповідачем враховано загальний страховий стаж позивача - 29 років 5 місяців 18 днів та пільговий стаж 7 років 7 місяців і 6 днів.

Тобто, згідно зі ст. 13 Закону № 1788-XII станом на час звернення з заявою - 28.05.2020 р. - у позивача було достатньо як загального, так і пільгового стажу для призначення пенсії.

За таких обставин суд не вважає за необхідне надавати оцінку посиланням відповідача на можливість врахування пільгового стажу лише по 02.08.2016 р., оскільки він в будь-якому випадку є достатнім, і не його відсутність стала підставою для відмови у призначенні пенсії.

Натомість такою підставою відповідачем визнано недостатність у позивача віку призначення пенсії згідно з пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV.

А саме, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , і станом на 28.05.2020 р. (рахуючи з ІНФОРМАЦІЯ_3.) досягла віку 45 років.

Розділом XIV-1 "ПЕНСІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ОКРЕМИХ КАТЕГОРІЙ ГРОМАДЯН", в тому числі, і ст. 114, Закон № 1058-IV доповнено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017р. № 2148-VIII, який набув чинності з 11.10.2017 р., і неконституційним не визнавався.

Натомість, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. № 1-р/2020 визнано неконституційною статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, аналогічного змісту.

Тобто, станом на 28.05.2020 р. діяла редакція ст. 13 Закону № 1788-XII, згідно з якою позивач має право звертатися з заявою про призначення пенсії по досягненні 45 років, та редакція ст. 114 Закону № 1058-IV, згідно з якою позивач має право на звернення з заявою про призначення пенсії по досягненні 50 років.

Вказана ситуація становить порушення принципу верховенства права в контексті принципу правової визначеності, про що зазначено у п. 3.1, 3.2 рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. № 1-р/2020, а саме.

У Конституції України встановлено, що Україна є правовою державою (стаття 1); в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8).

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (абзац другий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).

Враховуючи зміст статті 8 Конституції України, розвиваючи практику Конституційного Суду України, верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади.

Верховенство права як нормативний ідеал, до якого має прагнути кожна система права, і як універсальний та інтегральний принцип права необхідно розглядати, у тому числі, в контексті основоположних таких його складових, як принцип законності, принцип поділу влади, принцип народного суверенітету, принцип демократії, принцип юридичної визначеності, принцип справедливого суду.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року у Доповіді "Верховенство права" вказала, що основними критеріями розуміння верховенства права, зокрема, є: доступність закону (закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним), питання юридичних прав мають бути вирішені нормами права, а не на основі дискреції; рівність перед законом, влада має здійснюватись у правомірний, справедливий та розумний спосіб; елементами верховенства права є: законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; юридична визначеність; заборона свавілля; рівність перед законом.

У такому контексті верховенство права означає, що органи державної влади не можуть діяти свавільно та зобов`язані дотримуватись правил, які даватимуть можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах. На підставі зазначеного особа може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат.

"Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "легітимні очікування") (Доповідь "Верховенство права", схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

У контексті статті 8 Конституції України юридична визначеність забезпечує адаптацію суб`єкта правозастосування до нормативних умов правової дійсності та його впевненість у своєму правовому становищі, а також захист від свавільного втручання з боку держави у сферу його прав.

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування).

Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.

Крім того, згідно з вказаним рішенням дійшов висновку про те, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію, що і стало підставою для визнання положень ст. 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VII, неконституційними.

Оскільки положення визнаної неконституційною ст. 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VII, та чинної ст. 114 Закону № 1058-IV однакові за змістом, суд вважає за можливе врахувати висновки вказаного рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 р. № 1-р/2020 для визначення пріоритетності законодавчих норм, що підлягають до застосування, визначивши такими саме положення ст. 13 Закону № 1788-XII з врахуванням висновків Конституційного Суду України.

Відповідно, право на звернення з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах виникло у позивача по досягненні 45 років, і відмова у призначенні пенсії до досягнення позивачем 50 років є протиправною.

Ст. 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

П. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з матеріалами справи всі записи про трудовий стаж позивача, зокрема, пільговий, наявні у трудовій книжці; інформація про атестацію робочого місця підтверджена належним чином.

Згідно зі змісту листа від 27.07.2020 р. за №2600-0314-8/103399, а також відзиву на позов, зауваження з цього приводу у відповідача відсутні.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави для висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачу виповнилося 45 років 06.06.2020р., а тому зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виникає з ІНФОРМАЦІЯ_3., а не з дати звернення 28.05.2020 року.

З врахуванням викладеного належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 06.06.2020 року за Списком №1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 257-263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, згідно з листом від 27.07.2020 р. за №2600-0314-8/103399.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код 42098368) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) пенсію на пільгових умовах за Списком №1 з ІНФОРМАЦІЯ_3.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 420, 4 грн. судового збору.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 05.08.2021 р.