Справа № 638/12524/20
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/15/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко Карини Олександрівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко Карини Олександрівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в обґрунтування якого зазначив, що 20.08.2020 року, рухався на транспортному засобi FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 автомобільним шляхом національного значення Н-20 Слов`янськ - Донецьк - Маріуполь в бік міста Краматорськ, де о 09-57 год був зупинений співробітниками батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську управління патрульної поліції у Донецькій області.

Співробітники поліції повідомили позивачу, що керуючи вказаним транспортним засобом він перевищив встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті, більш ніж на 20 км/год чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. За клопотанням позивача розгляд справи було перенесено на 25.08.2020 року об 11-00 год. за місцем розташування органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення вул. Магістральна, 20 м. Краматорськ. Під час розгляду справи позивачем надано маршрутизацію руху 20.08.2020 з 09-30 по 10-00 год. з якої вбачається, що він технічно не міг бачити дорожні знаки 5.45 (Початок населеного пункту) та знак 5.70 (Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху) оскільки останні були відсутні на шляху прямування. Окрім того позивачем було наголошено про відсутність доказів встановлення дорожніх знаків, про здійснення замірювання швидкості з руки, про знаходження автомобіля під час замірювання швидкості саме в зоні дії знаку «5.45»

Однак інспектором батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко К.О. винесено постанову EAM № 3032203 від 25.08.2020 про притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 не погоджується з обставинами, що викладені у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності EAM N 3032203 від 25.08.2020, вважає дії інспектора протиправними, а постанову такою, що підлягає скасування, у зв`язку з чим просив суд визнати дії інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко К.О. щодо винесення постанови EAM № 3032203 від 25.08.2020 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП протиправними, а Постанову про притягнення до адміністративної EAM № 3032203 від 25.08.2020 - скасувати.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволені позову відмовити, справу розглянути у відсутності відповідача та представника відповідача. В обґрунтування заперечень зазначає, що оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є законною, підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало виявлення 20.08.2020 року поліцейським під час несення служби в м. Краматорську траса Н-20 10км+376м за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744) порушення водієм транспортного засобу FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , п. 12.4. Правил дорожнього руху, який рухався зі швидкістю 85 кілометрів на годину, чим перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху більше, ніж на 20 кілометрів на годину. Вказані обставини підтверджуються фотокарткою та відеозаписом із лазерного приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000744 від 20.08.2020 року. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС001006 є придатним до застосування. Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20» виробництва LaserTechnologylnc також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року №04/02/03/-3008. Посилався на те, що наявність дорожнього знаку «5.70» необхідна лише при фіксуванні порушень ПДР в автоматичному режимі.

Окрім того зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCan ITI 20/20, серійний номер TC000744 обладнаний GPS-приймачем, що дозволяє чітко визначати місце його знаходження в реальному часі. Після того як прилал зафіксував перевищення швидкості на флеш накопичувачі створюється файл з унікальним номером, цей файл містить в собі відеозапис з наближенням транспортного засобу. фото номерного знаку, відстань на якій проводилось вимірювання, GPS координати приладу, дату та час вимірювання, тощо. Із роздруківки доданої до відзиву вбачається, що координати розташування приладу містять наступні Jauni Latitude: 48° 46' 21.97" N Longitude: 37° 35' 27.04" E. У разі введення цих координат до пошукової строки загальнодоступного інтернет-pecypсy Google Maps можливо чітко встановити місце розташування приладу у просторі. За допомогою цих координат стає зрозумілим, що позивач дійсно рухався населеним пунктом. Твердження позивача, що він не міг бачити дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» не відповідають дійсності, оскільки АЗС «WOG», яке відвідував позивач, знаходиться за межами міста Краматорськ. Отже виїжджаючи з АЗС «WОG» позивач мав побачити дорожні знаки 5.45 «Початок населеного пункту», які розташовані по обидва боки проїзної частини та знаходяться на відстані 280 метрів від АЗС за напрямком руху до міста Краматорськ. Проїхавши 500 метрів межами міста, швидкість транспортного засобу були виміряна та складала 85 км/год. На наявність дорожніх знаків 5.45 вказує і сам позивач, як вбачається з відеозапису персонального нагрудного реестратора поліцейського відеофайл населеного пункту.

В судове засідання сторони не з`явилися, просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звертаючись із позовною заявою позивач не погоджується з обставинами, викладеними в оскаржуваній постанові EAM № 3032203 від 25.08.2020, посилаючись на порушення вимог законодавства при її постановленні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області капралом поліції Клименка Дмитра Сергійовича серії EAM № 3032203 від 25.08.2020, на ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Toyota FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн у зв`язку з тим, що він рухався зі швидкістю 85 кілометрів на годину, чим перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху більше, ніж на 20 кілометрів на годину, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вимірювання швидкості здійснювалося за допомогою лазерного приладу «Trucam LT 20/20».

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

З досліджених у судовому засіданні доказів, а саме неможливо встановити, що ОСОБА_1 порушив п. 12.4 ПДР України, оскільки доказів, що йому було відомо, що він знаходиться в межах населеного пункту, зокрема відомостей щодо встановлення дорожнього знаку «5.45 Населений пункт» на зазначеній у постанові ділянці дороги або перед нею, відповідачем не надано.

Суд враховує, що географічні координати фіксації швидкості руху 48° 46' 21.97" N та 37° 35' 27.04" E дійсно вказують на те, що автомобіль знаходився в межах населеного пункту. Однак без наявності доказів того, що було встановлено дорожній знак «5.45», який сповіщає водія про початок населеного пункту і обов`язок дотримання швидкості руху відповідно до п. 12.4 ПДР України, у діях ОСОБА_1 , який зазначає, що даного знаку не бачив, відсутній обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, а саме суб`єктивна сторона у формі вини, що виключає адміністративну відповідальність за порушення п. 12.4 ПДР України.

Разом з тим суд наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наявна на долученому до відзиву на позовну заяву диску інформація щодо встановлення біля АЗС дорожнього знаку «5.45 Населений пункт» судом відхиляється, оскільки ґрунтується на припущеннях і не підтверджується жодним належним і допустим доказом.

Окрім того суд враховує, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Посилання відповідача щодо необхідності наявності дорожнього знаку «5.70» лише при фіксуванні порушень ПДР в автоматичному режимі, суд відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а частина 2 ст. 40 Закону № 580-VIII «Про дорожній рух» імперативно передбачає розміщення інформації про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку фіксацію на видному місці незалежно від того, здійснюється ця фіксація в автоматично чи неавтоматичному режимі.

Окрім того, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль FORD FOCUS, номерний знак НОМЕР_1 , наведено ціль та протягом приблизно 2 секунд здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значну вібрацію приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

За наведених обставин, оскаржувана постанова є такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Вимоги про визнання дій інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко К.О. з притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП противоправними задоволенню не підлягають, адже достатнім та ефективним способом захисту прав позивача у відповідності до положень ст. 286 КАС України є скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем підчас подання позову був сплачений судовий збір в сумі 420,40 грн. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області.

Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко Карини Олександрівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії EAM № 3032203 від 25 серпня 2020 року, винесену інспектором батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко Кариною Олександрівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні позовних вимог про визнання дій інспектора батальйну патрульної поліції в м. Краматорську та м. Слов`янську Управління патрульної поліції у Донецькій області Зінченко Карини Олександрівни щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП противоправними - відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України () за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Шишкін