Справа № 490/5451/21
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/5451/21
н/п 2-а/490/339/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., дослідивши матеріали адміністративного позову дослідивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції БПП в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Гайдуценка Владислава Сергійовича, третя особа Департамент патрульної поліції Київської області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.07.2021 року вищезазначений адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу термін для виправлення недоліків позову шляхом: надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску; визначення належного відповідача (відповідачів) у справі.

04.08.2021 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява на виконання вимог вищезазначеної ухвали судді від 09.07.2021 року разом з позовною заявою в новій редакції.

Позивачем визначено відповідача по справі, яким зазначено Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.

Поряд з цим, позивачем вказано, що про оскаржувану постанову він дізнався лише тоді, коли отримав її поштовим відправленням. На підставі викладеного, просив поновити процесуальний строк для оскарження її в суді.

Дослідивши матеріали позову, суддя дійшов наступних висновків.

Так, позивачем не зазначено конкретну дату отримання поштового відправлення з оскаржуваною постановою. Крім того, не надано суду поштовий конверт чи його копію з наявним штрих-кодом та/або поштовим штемпелем, чи будь-якого іншого доказу на підтвердження дати отримання позивачем спірної постанови.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 1 ст. 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

У постанові від 05.08.2020 року винесеній за результатами розгляду адміністративної справи № 580/2245/19, Верховний Суд вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Строк звернення до суду з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він зацікавлений відновити порушені права, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

За вимогами ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що залишаючи позовну заяву без розгляду судом було вказано позивачу на необхідність надання відповідних доказів на підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду з відповідним позовом, та враховуючи, що позивачем на виконання вимог ухвали суду жодних допустимих та належних доказів часу отримання ним спірної постанови не надано, суд приходить до висновку про те, що строк звернення до суду позивачем пропущено з причин які неможливо вважати поважними, оскільки навіть безпосередньо самим позивачем не зазначено конкретної дати отримання спірної постанови.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід повернути позивачу на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст. 123, 169 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя О.В. Саламатін