Справа № 440/5065/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа №440/5065/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №64200481 від 20 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача, як органа виконавчої служби, діяльність якого поширюється на м. Київ, відсутні правові підстави для прийняття до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення коштів з фізичної особи, яка проживає у м.Гадяч Полтавської області. У зв`язку із зазначеними обставинами спірна постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві наданий строк для усунення недоліків (а.с. 51-52).

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали, 01 червня 2021 року позивачем суду надано належним чином оформлену позовну заяву та клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с.54-83).

Ухвалою суду від 07 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.85-86).

22 червня 2021 року на електронну адресу суду та 29 червня 2021 року поштовим відправленням до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у виконавчому написі № 116173 від 29.12.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. вказано місце проживання боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , отже виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу.

02 серпня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій ОСОБА_1 вказує, що він не проживав, не перебував, будь-яке його майно відсутнє на території виконавчого округу приватного виконавця Клименка Р.В. Вказує, що у кредитному договорі, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса вказано, що зареєстрованим місцем проживання боржника є адреса: АДРЕСА_2 , а щодо адреси місця проживання - інформація відсутня. Отже, нотаріусом під час вчинення виконавчого напису самостійно зазначено адресу: АДРЕСА_3 , як адресу проживання боржника ОСОБА_1 . Вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не встановлює відповідних обставин, адже не викликає особу, не спілкується з нею та не отримує від неї жодної інформації, отже, вищевказана адреса проживання боржника не піддавалася перевірці на предмет її достовірності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. перебуває виконавче провадження №64200481, у якому позивач є боржником.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви ТОВ "Авентус Україна" про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 29.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. за № 116173 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 , коштів у розмірі 25072,00 грн.

20.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва у межах виконавчого провадження №64200482 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись із винесенням такої постанови, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на її думку, права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 3 ч. 1 статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі по тексту - Закон № 1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

А відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно до ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень ч.2 статті 24 Закону №1404-VIII, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Таким чином, відповідач має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Приймаючи виконавчий документ до свого виконання, відповідач виходив з того, що у виконавчому написі №116173 від 29.12.2020 р., що виданий приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С., вказано місце проживання боржника - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частина 2 ст. 48 Закону №1404-VIII вказує, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Будь-яких доказів на підтвердження реєстрації позивача та/або її проживання у виконавчому окрузі м. Києва, відповідач до суду не надав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проживає в м. Гадяч, Полтавської області, зазначені вище відомості містяться у договорі про надання кредиту №2363902 від 07.05.2020. Із копій матеріалів виконавчого провадження, наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що зазначений договір про надання кредиту, наявний в матеріалах виконавчого провадження. Відтак, інформація про місце проживання боржника була відома відповідачу.

Отже, на час винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження №6400481 від 20.01.2021 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса №116173 від 29.12.2020, у відповідача були відсутні докази того, що адреса реєстрації боржника здійснена у виконавчому окрузі м. Києва, а тому суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови.

Згідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 17.05.2021 (а.с.6).

Враховуючи викладене понесенні позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що договором про надання правової допомоги №16/21 від 12 травня 2021 року сторони визначили, що на визначення розміру гонорару Адвоката вливає обсяг правових послуг наданих Адвокатом. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару (а.с. 31-32).

Також позивачем надано розрахунок суми гонорару із зазначенням наданих адвокатом послуг, акт наданих послуг б/н від 18.05.202, довідку завірену адвокатом про отримання гонорару від позивача (а.с. 33-34).

Підтвердженням оплати послуг є платіжний документ (платіжне доручення, квитанція) з відміткою банку, відділення поштового зв`язку або коду проведеної операції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що довідка, виписана адвокатом клієнту, не є платіжним документом, отже, не підтверджує факт понесених витрат позивачем у справі, а тому надану довідку неможливо вважати належним доказом (а.с. 34).

Суд вважає, що решта наданих документів є похідними і самі по собі не доводять факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді. Відтак, у задоволенні клопотання позивача потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 242 - 246, 250, 251, 255, 260-263, 287, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, 6, оф.31, м.Києва, 02094), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна»" (пр.Перемоги, 90-а, м.Київ, 03062, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження ВП №64200481 від 20 січня 2021 року.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (вул. Поправки Юрія, 6, оф.31, м.Києва, 02094) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя С.С.Бойко