Справа № 725/3606/21
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/3606/21
Номер провадження 2-а/725/98/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кожолянко А.О.,

представника позивача Смотрицького А.В.,

та представника відповідача Замерзляка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року адвокат Смотрицький А.В. в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 19.05.2021 року інспектором УПП в Чернівецькій області ДПП Мельником В.А. було винесено постанову серії ЕАН №4228163 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП по факту порушення ним вимог п.15.10 «в» ПДР України, а саме здійснення стоянки на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 м.

Натомість, вказував на те що позивач вказаного правопорушення не вчиняв та його транспортний засіб був припаркований відповідно до Правил дорожнього руху України, на краю тротуару, де для руху пішоходів залишалось трохи більше 2 метрів, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та, посилаючись на норми права, просив скасувати постанову серії ЕАН №4228163 від 19.05.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити; стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

На вказану позовну заяву надійшов відзив відповідача в якому останній позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що при розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором УПП в Чернівецькій області було дотримано встановленого законом порядку, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано всі обставини вчиненого правопорушення та зібрано достатньо доказів для притягнення позивача до відповідальності. Зазначав, що вина позивача у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується відеозаписом з бодікамер поліцейських на яких зафіксовано розміщення транспортного засобу позивача на тротуарі з порушенням вимог ПДР України.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяв представник, який позов підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, надав суду пояснення аналогічні тексту відзиву, а також звертав увагу, що при розгляді працівником поліції справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, останній свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнавав, не заперечував парковку автомобіля з порушенням ПДР України та вказував на те, що інші транспортні засоби також припарковані з порушенням. Вважає, що вина позивача доводиться окрім іншого також відеозаписом з бодікамер поліцейських.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 19.05.2021 року інспектором УПП в Чернівецькій області ДПП Мельником В.А. було винесено постанову серії ЕАН №4228163 відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а/с 18).

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.05.2021 року о 12 год. 16 хв. ОСОБА_1 в м.Чернівці по вул. Щербанюка, 3 здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, не залишивши для руху пішоходів 2 м, чим порушив п. 15.10в) ПДР України.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії»).

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Так, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, не надав жодних належних та допустимих доказів, зокрема щодо проведених замірів, а посилання на відеозапис з бодікамер не може бути сприйняте як належний та допустимий доказ, оскільки на вказаному відеозаписі зафіксовано безпосередньо процедуру розгляду справи поліцейським, оформлення постанови та визначити з вказаного відеозапису чи дійсно для руху пішоходів тротуаром залишається менше 2 м від припаркованого транспортного засобу.

Отже, посилання відповідача на долучений ним відеозапис не підтверджують викладені у оскаржуваній постанові обставини та не спростовують посилання позивача на дотримання ним вимог ПДР України у час та місці, що вказані в оскаржуваній постанові.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Таким чином, вина особи має бути підтверджена сукупністю належних та допустимих доказів, які кожен окремо та у взаємозв`язку між собою поза розумним сумнівом підтверджують обставини викладенні у постанові, натомість таких доказів за наслідками розгляду даного спору суб`єктом владних повноважень не надано.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 122, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН №4228163 від 19.05.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 10.08.2021 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна