Справа № 240/2784/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/2784/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом від 01.02.2021 №1044-1294/К-02/8-0600/21, яка призвела до ненарахування та невиплати їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме у розмірі двох мінімальних заробітних плат, щомісячно з 17.07.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме в розмірі двох мінімальних заробітних плат, щомісячно з 17.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та проживає в селі Липники Лугинського району Житомирської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Крім того, вона є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. Вказує, що після прийняттям Конституційним Судом України рішення №6-р/2018 від 17.07.2018, яким відновлено дію статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач повинен був відновити їй нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі двох мінімальних заробітних плата. Разом з тим, відповідач відмовив у нарахування та виплаті вказаного підвищення до пенсії, у зв`язку з тим, що відновлена рішенням Конституційного Суду України ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не передбачає та не надає права на нарахування та виплату підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

Ухвалою від 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі №240/2784/21 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

02 квітня 2021 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду України у справі №240/12017/19.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що правовідносини у даній адміністративній справі є подібними правовідносинам у справі №240/12017/19 в частині застосування строків звернення до суду.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд має право зупинити провадження у справі в разі: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Отже, зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України є правом, а не обов`язком суду, при цьому зупинення провадження можливе лише у разі перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення в іншій справі у подібних правовідносинах.

Також, частиною першою статті 291 КАС України встановлено, що суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.

За змістом визначення, наведеного у пункті 22 частини першої статті 4 КАС України, зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Суд звертає увагу на те, що справа №240/12017/19 не є зразковою адміністративною справою в розумінні КАС України, оскільки у вказаній справі Верховний Суд здійснює перегляд судових рішень судів попередніх інстанції в порядку касаційного провадження.

Також, суд зазначає, що позивач у цій справі оскаржує бездіяльність відповідача щодо невиплати доплати до пенсії, право на отримання яких визначено нормами статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Натомість, предметом спору у справі № 240/12017/19 є визнання протиправними дій щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року згідно статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, у справі №240/12017/19 переглядаються судові рішення в інших правовідносинах, ніж у даній справі.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у даній справі, як наслідок, у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 236, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Е.Черняхович