Справа № 2002/2-а-464/11
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Коптєв Ю.А.

09 серпня 2021 р. Справа № 2002/2-а-464/11

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг,-

В с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 14 статті 20 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (подалі - Закон № 796-XII) особи, віднесені до категорії 1 (пункт 1 статті 14), забезпечуються продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я.

Згідно зі статтею 62 цього Закону роз`яснення порядку його застосування провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

За пунктом Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 (далі постанова № 936 в редакції що була чинною на час виникнення спірних відносин), Мінпраці в десятиденний строк після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік виходячи з розроблених Міністерством охорони здоров`я України фізіологічних (медичних) норм харчування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2.05.1992 року № 258, і даних Державного комітету статистики України щодо середніх цін на продукти харчування, що склалися в регіонах за попередні три місяці, визначає в розрізі Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону № 796-XII для громадян, віднесених до категорій 1 і 2, потерпілих дітей у разі захворювання кровотворних органів (гострі лейкози), щитовидної залози (аденома, рак), на злоякісні пухлини, а також для батьків потерпілих дітей, які не відвідують дитячі дошкільні та шкільні заклади і не забезпечуються продуктами харчування.

Відповідно до Закону № 796-XII та на виконання пункту 9 постанови № 936 Мінпраці наказом від 24.01.2011 року № 23 затвердило розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які віднесені до категорій 1 і 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік.

Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11, що набрала законної сили 26.01.2012 року, задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнані неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України з виплати ОСОБА_1 компенсації вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2011 року № 23 «Про встановлення розмірів грошевої компенсації вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2011 рік», у розмірі 301 грн, а не на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.12.2010 року.

Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики України зобов`язані здійснити необхідні дії відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення ОСОБА_1 продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прікрипленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 відсотків вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановленими Міністерством охорони здоров`я України, починаючи з 01.12.2010 року, за виключенням раніше виплачених з цього питання коштів.

04.12.2020 року до Барвінківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 , якою позивач з підстав, визначених ст. 382, ст. 383 КАС України просить: визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України щодо невиконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11, де залишок нарахованої заборгованості компенсації вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання, станом на 09.01.2019 року склала 78.568,76 грн., яка до цього часу не виплачена, тобто вказане рішення суду не виконане; встановити судовий контроль за виконанням постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 та зобов`язати Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області і Міністерство соціальної політики подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 так і залишається невиконаною, а відповідачі Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України не надали інформації про строки виконання у повному обсязі зазначеної постанови.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 14.12.2020 року заяву ОСОБА_1 , про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг, - залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 року задоволені вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , - ухвала Барвінківського районного суду Харківської області від 14.12.2020 року скасована, справа скерована до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 20.05.2021 року заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі по позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Барвінківської РДА Харківської області, Міністерства соціальної політики України (правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Ізюмської районної Державної адміністрації Харківської області () про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг повернута заявнику.

Судове рішення вмотивовано тим, що заяви подані в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України не можуть розглядатися та вирішуватися судом сумісно, оскільки такі види процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, мають розглядатися та вирішуватися останнім окремо, з урахуванням окремих судових рішень за наслідками розгляду таких заяв, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 383 КАС України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про направлення справи до суду для продовження її розгляду.

На час розгляду справи, відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає у задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 320 КАС України слід скасувати, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як установлено ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтями 382 383 КАС України визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів акцентує увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому колегія суддів зазначає, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Судове рішення виконується безпосередньо, та для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень і винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити ст. 129-1 Конституції України.

Частиною 6 ст. 172 КАС України унормовано, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдань адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

За приписами ч. 4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, у даному випадку вимоги заяви ОСОБА_1 , виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження для забезпечення виконання завдань адміністративного судочинства, тобто, зокрема, для своєчасного вирішення судом питань судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

При цьому таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав вимоги.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд не розглянув та не вирішив питання щодо можливості роз`єднання вимог заяви ОСОБА_1 від 04.12.2020 року у самостійні провадження.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яки призвели до неправильного вирішення питання (п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України).

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання до надання гарантованих державою компенсацій та пільг направити до Барвінківського районного суду Харківської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова