Справа № 280/3758/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 серпня 2021 року (17 год. 45 хв.)Справа № 280/3758/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовної заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець з 17.10.2003. З 02.04.2014 по 23.03.2015 позивач підприємницьку діяльність не здійснював, оскільки в цей час був мобілізований до Збройних сил України відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 30.03.2015 після закінчення періоду мобілізації позивачем до контролюючого органу подавалась заява про звільнення від сплати єдиного податку та єдиного соціального внеску за даний період, на підставі ч. 3 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону № 116-VIII від 15.01.2015. 31.03.2015 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі його власного рішення. 18.09.2018 контролюючим органом, на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів станом на 29.02.2016, безпідставно виставлено вимогу про сплату єдиного внеску в розмірі 5232,13 грн., з яких 5232,13 грн. недоїмка. 22.04.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області виявлено зайве нарахування заборгованості по єдиному внеску у сумі 422,65 грн. по строку 20.07.2015 (платник припинив підприємницьку діяльність 30.03.2015), у зв`язку із чим інтегрована картка платника податків ОСОБА_1 приведена у відповідність шляхом зменшення єдиного внеску у розмірі 422,65 грн. (тобто 5232,13 - 422,65 = 4809,48), станом на 26.04.2021 згідно даних ІКП ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску у сумі 4 809,48 грн. Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.04.2021 за вих. №25213/6/08-01-13-01-10 позивачу направлено копію корінця до вимоги від 26.05.2014 №Ф-284-25-У на суму 4809,48 грн., та повідомлено, що станом на 26.05.2014 у позивача обліковувалась заборгованість по ЄСВ у сумі боргу 4809,48 грн., що складається з: боргу з ЄСВ станом на 19.10.2013 згідно даних ПФУ, яке здійснювало адміністрування сплати ЄСВ до 01.10.2013 - 1128,83 грн., боргу з ЄСВ за 3 квартал 2013 року - 1194,03 грн., боргу з ЄСВ за 4 квартал 2013 року - 1218,67 грн., боргу з ЄСВ за 1 квартал 2014 року - 1267,95 грн. Позивач зазначає, що заборгованість згідно вимоги від 26.05.2014 №Ф-284-25-У та вимоги 18.09.2018 №Ф-2502-23 є ідентичною та виникла з одних і тих же правових підстав (заборгованість ФОП по сплаті ЄСВ (недоїмка) за 2 - 4 квартали 2013 року, та І квартал 2014 року). Заборгованість по сплаті ЄСВ у позивача не змінювалась. Різниця між сумами 4809,48 грн. та сумою 5232,13 грн. у двох вимогах виникла внаслідок помилки ГУ ДПС в Запорізькій області щодо зайвого нарахування ЄСВ вже після припинення реєстрації діяльності ФОП, яке відповідач самостійно виправив та видалив зайве нарахування з ІКП в 22.04.2021, визнавши цей факт та вказавши на це у своєму листі від 26.04.2021. Таким чином, вже при формуванні вимоги від 18.09.2018 №Ф-2502-23 на суму 5232,13 грн. (що складалась з 4809,48 грн. боргу по ЄСВ та 422,65 грн. зайвого (помилкового) нарахування) вона була неправомірною, так як винесена на суму, що дублюється у першій вимозі від 26.05.2014 №Ф-284-25-У на 4809,48 грн. Попри видалення зайвого нарахування в ІКП на 422,65 грн. вимога від 18.09.2018 №Ф-2502-23 на суму 5232,13 грн. не була анульована. Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 455 (на цей час втратила чинність), у редакції на день припинення діяльності ФОП 30.03.2015 взагалі не передбачала права податкового органу виносити повторні вимоги про сплату недоїмки з ЄСВ щодо особи, яка припинила провадження підприємницької діяльності та ЄСВ більше не нараховує. Разом з цим, Інструкція у редакції, що діяла на 18.09.2018 не передбачає права податкового органу на повторної винесення вимоги на одну і ту ж саме суму боргу, при існуванні неоплаченої попередньої вимоги з єдиного соціального внеску, оскільки сума недоїмки не збільшилась, а 422,65 грн. донараховано через помилку ДПС, яку відповідач виправив. На підставі вищевикладеного, просить скасувати оскаржувану вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

01.07.2021 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 37119), в якому зазначає, що з 11.11.2003 по 30.03.2015 ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Запорізькій області, Олександрівська ДПІ (Олександрівський район м. Запоріжжя), як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування. Нарахування в інтегрованій картці платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) проведені автоматично, відповідно програмного забезпечення розробленого на підставі діючого чинного законодавства. Сума боргу зазначена у вимозі від 18.09.2018 № Ф-2502-23 складає 5233,13 грн. Відповідно програмного забезпечення АІ «Податковий Блок» в інтегрованій картці платника єдиного внеску фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) виявлено зайве нарахування єдиного внеску у сумі 422,65 грн. по строку 20.07.2015 (платник припинив підприємницьку діяльність 30.03.2015). Так, податковим органом згідно службової № 145 від 22.04.2021, приведена у відповідність інтегрована картка платника податків ОСОБА_1 шляхом зменшення єдиного внеску у розмірі 422,65 грн. за кодом бюджетної класифікації 71040000. Окрім того, позивачем 21.05.2021 сплачено єдиний внесок у розмірі 4809,48 грн. Отже, станом на 17.06.2021 в ІКП ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованість відсутня. З посиланням на п. 8 ч.1 ст. 238 КАС України просить закрити провадження у справі.

З цього приводу, суд зазначає, що подане представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч.1 ст. 238 КАС України не містить інформації про скасування відповідачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23 на суму 5232,13 грн. або її відкликання, або визнання її протиправною самостійно відповідачем тощо.

Приведення у відповідність інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом самостійного зменшення відповідачем єдиного внеску у розмірі 422,65 грн. за кодом бюджетної класифікації 71040000, не свідчить про повне відновлення законних прав та інтересів позивача, оскільки відповідачем не надано суду доказів списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 4809,48 грн., що призвело до повного скасування заборгованості з єдиного соціального внеску, та як наслідок відкликання оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 18.09.2018 №Ф-2502-23.

Відповідно до п. 2 ч. 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Водночас, суд зауважує, що вирішення судом питання щодо скасування рішення податкового органу, яке фактично вже відкликане/скасоване та, відповідно, не створює юридичних наслідків, призведе до юридичної невизначеності у спірних правовідносинах та/або до скасування рішення суб`єкта владних повноважень, яке вже є скасованим, що не передбачено жодною нормою адміністративного процесуального законодавства.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів прийнятті рішення контролюючим органом про списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 5232,13 грн. або відкликання/скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч.1 ст. 238 КАС України, у зв`язку із чим клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Враховуючи вказане, суд вважає, що в даному випадку повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23.

Разом з цим, суд зазначає, що відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано.

На підставі частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

30.01.2012 Державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис №068558 про включення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - у разі, коли державна реєстрація фізичної особи-підприємця була проведена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Дата реєстрації: 17.10.2003.

30.03.2015 Державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис №2068558 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Підстава: власне рішення.

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів та відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, контролюючим органом позивачу сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 №Ф-2502-23 на загальну суму боргу зі сплати ЄСВ 5232,13 грн., у т.ч.: недоїмка 5232,13 грн. (а.с.9).

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.04.2021 № 25213/6/08-01-13-01-10 повідомлено позивача, що за даними ІТС «Податковий блок» станом па 26.05.2014 в ІКП ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обліковувався борг у сумі 4809,48 грн. Станом на 19.10.2013, згідно відомостей, переданих територіальним підрозділом Пенсійного фонду України, до інтегрованої картки ОСОБА_1 внесено сальдо розрахунків - заборгованість зі сплати ССВ (код платежу 71010000 - ЄСВ, в сумі- 1128,83 грн.).Також, відповідно вимог чинного законодавства проведені нарахування в ІКП ОСОБА_1 : 3 квартал 2013 року, по строку 21.10.2013 - 1194,03 грн.; 4 квартал 2013року, по строку 20.04.2013 - 1218,67 грн; 1 квартал 2014 року по строку 20.04.2014 - 1267,95 грн. Таким чином, 26.05.2014 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-284-25-У на суму 4809,48 грн, яка була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням. 07.07.2014 лист повернуто відділенням поштового зв`язку до ГУ ДПС у Запорізькій області без вручення боржнику, зазначена причина повернення - за закінченням встановленого строку зберігання. Таким чином, вимога від 26.05.2014 № Ф-284-25 вважається узгодженою та направлена до Олександрівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Виконавче провадження № 44114151 відносно вимоги від 26.05.2014 № Ф-284-25 повернуто без виконання 26.05.2015 (а.с.22-23).

Листом ГУ ДПС у Запорізькій області від 26.04.2021 № 25420/6/08-01-13-01-10 повідомлено позивача, що згідно з п. 9-2 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ФОП ОСОБА_1 надано заяву від 30.03.2015 (вх. № б/н від 30.03.2015), що у період з 02.04.2014 по 23.03.2015 останній призваним на військову службу при мобілізації. У зв`язку із вищенаведеним, 22.05.2015 ІКП ОСОБА_1 приведена у відповідність шляхом зменшення єдиного внеску у розмірі 5071,80 грн. за період з 02.04.2014 по 23.03.2015. За даними ІТС «Податковий блок» станом на 29.02.2016 в ІКП ОСОБА_1 по єдиному внеску обліковувався борг у сумі 5232,13 грн., який складався з наступних нарахувань: сальдо розрахунків - заборгованість зі сплати ЄСВ, згідно відомостей, переданих територіальним підрозділом Пенсійного фонду України, до інтегрованої картки ОСОБА_1 , станом на 19.10.2013 - 1128,83 грн.; нарахування за 3 квартал 2013 року, по строку 21.10.2013 - 1194,03 грн.; нарахування за 4 квартал 2013 року, по строку 20.04.2013 - 1218,67 грн; нарахування за 1 квартал 2014 року по строку 20.04.2014 - 1267,95 грн. У зв`язку з наявністю недоїмки по ЄСВ, 18.09.2018 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2502-25 на суму 5232,13 грн, яка була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Окрім того, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 22.04.2021 в ІКП ОСОБА_1 виявлено зайве нарахування єдиного внеску у сумі 422,65 грн. по строку 20.07.2015 (платник припинив підприємницьку діяльність 30.03.2015). Згідно службової № 145 від 22.04.2021, ІКП ОСОБА_1 приведена у відповідність шляхом зменшення єдиного внеску у розмірі 422,65 грн. Станом на 26.04.2021 в ІКП ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування обліковується борг у сумі 4809,48 грн. (а.с.24-25).

Позивач не погодившись із вказаною вимогою звернувся до суду із вказаним позовом про її скасування.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту - Закон №2464-VІ).

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування регламентується Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі по тексту - Інструкція), затвердженою наказом Мінфіну України за № 449 від 20.04.2015 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону №2464-VІ, на органи доходів і зборів покладено контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону №2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 1 розділу VІ Інструкції встановлено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За приписами п.2 розділу VІ Інструкції, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п.3 розділу VІ Інструкції, податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Відповідно до п.4 розділу VІ Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

За приписами п.5 розділу VІ Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

В силу п.6 розділу VІ Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу, - у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом сформовано дві вимоги про стягнення із ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного внеску: від 26.05.2014 № Ф-284-25-У на суму 4809,48 грн. та від 18.09.2018 № Ф-2502-23 на суму 5232,13 грн., яка включала себе суму у розмірі 4809,48 грн., вказану у вимозі від 26.05.2014 № Ф-284-25-У.

Сума заборгованість зі сплати ЄСВ у розмірі 4809,48 грн. складається з:

сальдо розрахунків - заборгованість зі сплати ЄСВ, згідно відомостей, переданих територіальним підрозділом Пенсійного фонду України, до інтегрованої картки ОСОБА_1 , станом на 19.10.2013 - 1128,83 грн;

нарахування за 3 квартал 2013 року, по строку 21.10.2013 - 1194,03 грн;

нарахування за 4 квартал 2013 року, по строку 20.04.2013 - 1218,67 грн;

нарахування за 1 квартал 2014 року по строку 20.04.2014 - 1267,95 грн.

Станом на день винесення оскаржуваної вимоги про сплату (боргу) недоїмки від 18.09.2018 № Ф-2502-23, вимога від 26.05.2014 № Ф-284-25-У на суму 4809,48 грн. у розумінні п.6 розділу VІ Інструкції відкликана не була. Доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно з п.7 розділу VІ Інструкції, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Таким чином, платнику ЄСВ в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки виключно на суму зростання боргу (недоїмки).

Отже, суд зауважує, що позивачу повинна була бути направлена вимога лише на суму зростання боргу, якої, як встановлено судом не було.

Різниця між сумами зазначеними у вимогах від 18.09.2018 № Ф-2502-23 та від 26.05.2014 № Ф-284-25-У становить 422,65 грн. Однак, як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, контролюючим органом 22.04.2021 в ІКП ОСОБА_1 виявлено зайве нарахування єдиного внеску у сумі 422,65 грн. по строку 20.07.2015 (платник припинив підприємницьку діяльність 30.03.2015). Згідно службової № 145 від 22.04.2021, ІКП ОСОБА_1 приведена у відповідність шляхом зменшення єдиного внеску у розмірі 422,65 грн.

З огляду на те, що податковим органом внесено до оскаржуваної вимоги суму загальної заборгованості позивача за вимогою від 26.05.2014 № Ф-284-25-У у розмірі 4809,48 грн., суд приходить до висновку, що на час винесення оскаржуваної вимоги контролюючим органом порушено вимоги Інструкції, згідно з п.7 якої платнику єдиного внеску в разі зростання суми боргу протягом наступного базового періоду направляється вимога про сплату недоїмки на суму зростання боргу.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.09.2018 № Ф-2502-23 оскільки сума боргу, яка зазначена в оскаржуваній вимозі, нарахована не на суму зростання боргу у розмірі 4809,48 грн.

При цьому суд вважає необхідним відмітити, що прийняття вимоги, яка включає в себе суму боргу за попередньою вимогою, створює передумови для протиправного подвійного стягнення з особи сум недоїмки за один і той самий період, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем самостійно сплачено ЄСВ, то суд зазначає, що самостійна сплата того чи іншого податку не визначає відповідальність платника, а також не є доказом обов`язку сплати такого збору. Разом з цим, сплата позивачем ЄСВ не змінює факту безпідставності винесення оскаржуваної вимоги, сума якої дублює попередню вимогу від 26.05.2014 № Ф-284-25-У.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11.04.2013 р. по справі "Вєренцов проти України", в якому Суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону, та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню.

Крім того, у рішенні від 03.04.2008 по справі "Корецький та інші проти України", ЄСПЛ наголосив, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи.

У рішенні від 09.01.2013 по справі "Олександр Волков проти України" (OleksandrVolkov v. Ukraine), заява № 21722/11 ЄСПЛ наголошено, що чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону визначають принцип законності, який частково співпадає з принципом верховенства права, одним з визначальних проявів якого є принципи "доброго врядування" і "належної адміністрації".

Крім того, у п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE ("Рисовський проти України") заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу "належного урядування", відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). При цьому, Суд наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року).

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Оскільки, податковим органом внесено до оскаржуваної вимоги суму загальної заборгованості позивача за вимогою від 26.05.2014 № Ф-284-25-У, яка у порядку, визначеному п.6 розділу VІ Інструкції відкликана не була, у відповідача не було правових підстав для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2502-23 від 18.09.2018. Зворотного відповідачем у справі не доведено.

Водночас, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України).

У свою чергу податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України).

Зазначене в сукупності обумовлює покладення обов`язку доказування в податкових спорах на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для суду при вирішенні даної справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний. 166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2502-23 від 18.09.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.08.2021.

Суддя Ю.В. Калашник