Справа № 340/1367/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1367/21

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" Білої Ірини Володимирівни до Головного Управління ДПС у Кіровоградській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ПАТ "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" Білої Ірини Володимирівни звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Кіровоградській області, щодо ненадання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення на користь ПУАТ "Фідобанк" надміру сплаченої суми податку на нерухоме майно у сумі 15,62 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області підготувати висновок на повернення на користь ПУАТ "Фідобанк" надміру сплаченої суми податку на нерухоме майно у сумі 15,62 грн. та подати його до відповідного органу Державної казначейської служби України.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі постанови Правління НБУ від 18.07.2016 року №142 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Федобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) почало ліквідацію банку та делегувало повноваження ліквідатора банку Білої І.В., яка є уповноваженою особою на звернення до суду. Станом на сьогоднішній день ПУАТ "Фідобанк" має переплату з податку на нерухоме майно у сумі 15,62 грн., які по суті є коштами Банку та підлягають поверненню з метою включення до складу ліквідаційної маси останнього та подальшого проведення задоволення вимог кредиторів ПУАТ "Федобанк". Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми, яку було подано позивачем у жовтні 2020 року, проте вимоги повернення сплачених грошових коштів виконані не були, що і стало підставою для звернення до суду.

ГУ ДПС у Кіровоградській області наданий відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечувало, з огляду на те, що до податкового органу не надходила заява щодо повернення помилково та/або надмірно сплачених сум податків та зборів. Крім того, зауважив, що заборгованість по рахунку 1123 станом на 12.05.2021 року рахується заборгованість у розмірі 4841,31 грн., яка виникла 29.04.2017 року.

Ухвалою судді від 05.04.2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с.24-25).

Ухвалою суду від 16.06.2021 року витребувано у публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ "Фідобанк" Білої Ірини Володимирівни додаткові докази (а.с.47-48).

Дослідивши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 18.07.2016 року №142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 року №1265 "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

02.07.2018 року Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №1636 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПУАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора», яким строк здійснення ліквідаційної процедури було продовжено по 19.07.2020 року включно.

На підставі вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" Виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення №1124, яким продовжено визначені Законом повноваження ліквідатора ПУАТ "Фідобанк" до моменту внесення запису про припинення Банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно частиною 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду ПУАТ "Фідобанк" має переплату з податку на нерухоме майна у сумі 15,62 грн., що підтверджується виписками, які по суті є коштами, які підлягають поверненню з метою включення до складу ліквідаційної маси останнього та подальшого проведення задоволення вимог кредиторів ПУАТ "Фідобанк".

З метою дотримання порядку повернення переплати у жовтні 2020 року ПУАТ "Фідобанк" звернувся до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області із листом в якому просив повернути суми надміру сплачених коштів, однак зазначену вимогу не виконано.

Отже наявність протиправною бездіяльності відповідача щодо неповернення надміру сплачених податків є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

У підпункті 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно підпунктів 43.1 43.4 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 N 787 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за N 1650/24182 (надалі Порядок №787) розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 375.

В абзаці дев`ятому пункту 5 розділу І Порядку №787 визначено, що заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Аналізуючи норми Порядкового Кодексу України та Порядку №787 у їх сукупності, суд дійшов висновку, що поверненню надміру сплачених податків та зборів має передувати подання податкового органу, прийнятого на підставі заяви платника податків про повернення надміру або помилково сплачених сум податку.

Позивач у позові зазначив про те, що у жовтні 2020 року звернувся із відповідною заявою, при цьому зазначає, що звертався до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області.

З приводу адресата звернення Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворена Кіровоградська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС, яка в подальшому згідно наказу ДФС України перейменова на Кропивницьку об`єднану державну податкову інспекцію Управління.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року №296 Кропивницьку ОДПІ реорганізовано шляхом приєднання, як структурного підрозділу до Головного Управління ДФС у Кіровоградській області.

Державна реєстрація припинення юридичної особи Кропивницької ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області здійснена 11 травня 2019 року, тобто у жовтні 2020 року зазначена юридична особа була припинена, а відтак незрозуміло кому і куди була скерована заява позивача.

Відповідач у відзиві на позов зазначив про наявність податкового боргу, що унеможливлює вирішення питання про повернення надміру або помилково сплачених податків, а також зазначив про те, що позивач взагалі не звертався до відповідача із заявою про повернення надміру або помилково сплачених податків для зборів, а відтак зазначене питання взагалі не розглядалось відповідачем.

Ухвалою суду від 16.06.2021 року від позивача судом витребувана заява/лист про повернення наміру сплачених коштів та докази її направлення ГУ ДПС у Кіровоградській області, оскільки саме ГУ ДПС у Кіровоградській області є територіальним органом податкової служби. Зазначену ухвалу суду позивачем отримано 25.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.50). Жодної інформації щодо витребуваних доказів, пояснення чи заяви про неможливість надати витребуваний доказ позивачем не було надано суду, у строк встановлений в ухвалі суду.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України» предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частина 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача із заявою про повернення надміру або помилково сплачених сум податків та зборів, при цьому відповідач заперечив факт звернення позивача із такою заявою до податкового органу.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позов до адміністративного суду.

Положеннями частини 1 статті 5 КАС України, позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях №6-рп/1997 від 25.11.1997, №9-рп/1997 від 25.12.1997 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55, статей 64, 124 Конституції України, статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, право на звернення до адміністративного суду з позовом не є тотожним праву на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист, адже для того, щоб він був наданий, необхідно встановити, що право особи, яка звернулась з позовом, було дійсно порушено у публічно-правових відносинах.

Натомість, як думку суду не має доказів наявності спору взагалі, оскільки лише у випадку не складення відповідного подання податковим органом за заявою про повернення грошових коштів, з`являться усі ознаки спору між сторонами.

Аналізуючи вищезазначені норми КАС України, суд дійшов висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушено його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте така бездіяльність має бути наявності в об`єктивній дійсності та підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Крім того, аналіз частини 1 статті 2 КАС України дає підстави вважати, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) саме суб`єкта звернення до суду, тобто, позивача.

Обов`язковою ознакою дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків.

Суд зауважує про відсутність ознак спору, оскільки позивачем не доведено звернення ним до податкового органу із відповідною заявою, що є наслідком відсутності порушеного права позивача.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начеб-то певні обставини впливають на їх правове становище, без попереднього звернення до відповідного суб`єкта із заявою про вчинення дій щодо повернення надміру або помилково сплачених податків та зборів відсутній публічно-правовий спір між сторонами.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 15.12.2015 (справа N 800/206/15). Крім того позиція суду повністю узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 9901/415/18.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Позивач не довід суду належними та допустими доказами факт звернення до податкового органу із відповідною заявою про повернення надміру або помилково сплачених податків та зборів, не зазначивши при цьому про неможливість подати такого доказу.

Отже відсутність звернення до податкового органу дає підстави дійти висновку про відсутність публічно-правового спору та як наслідок про відсутність порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про наявність протиправної бездіяльності є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 73, 77-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Білої Ірини Володимирівни (бульвар Т. Шевченка, буд.8/26, м. Київ, 01004; код в ) до Управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006; код в ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ 04053; код в ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук