Справа № 280/1374/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Справа № 280/1374/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Теслі С.Ю.

представника відповідачів - Орловської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

визнати протиправними дії ГУМВС в Запорізькій області по внесенню до дублікату трудової книжки НОМЕР_2 майора міліції ОСОБА_1 (М-928255) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу, запису за №7: «29.06.2004 «Звільнений з органів внутрішніх справ України», на підставі наказу УМВС від 29.06.2004 №117о/с», а також щодо не внесення до неї відомостей про службу в ОВС ОСОБА_1 за період після 29.06.2004;

зобов`язати ГУМВС України в Запорізькій області внести запис до трудової книжки майора міліції ОСОБА_1 (М-928255) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області про звільнення з органів внутрішніх справ з останнього дня роботи та дня видачі йому трудової книжки, тобто з 17 січня 2012 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 станом на 18.07.2020 було внесено 12 записів, з яких записи під номером 6,7, 9,10 визнані недійсними, про що до трудової книжки було внесено відповідні відомості. Окрім того, трудова книжка НОМЕР_3 не містила повних відомостей щодо часу служби в органах внутрішніх справ за час роботи з 29.06.2004 по час прийняття останнього кадрового наказу щодо проходження мною служби в ОВС (наказ №18о/с від 21.01.2013), а також відомостей про остаточне визначення вислуги років. Вказує, що звертався до відповідача із відповідними заявами та Листом ГУМВС України в Запорізькій області за №1/15 від 14.01.2021 на адресу позивача направлено заповнений дублікат трудової книжки НОМЕР_2 . Однак, позивач вважає, що дублікат трудової книжки НОМЕР_2 співробітниками ГУМВС України в Запорізькій області заповнено невірно, як наслідок грубо порушено його права. Так, всупереч абз.5 п.2.10 Інструкції №58 без заяви ОСОБА_1 (прохання, згоди) у дублікат трудової книжки НОМЕР_2 не перенесено з трудової книжки НОМЕР_3 запис під номером 12, а саме: «17.01.2012, Звільнений з органів внутрішніх справ України, наказ ГУМВС №7о/с від І 7.01.2012. Як наслідок, ГУМВС змінено дату звільнення з 17.01.2012 на 29.06.2004, що суперечить положенням и.2.27 Інструкції №58 де зазначено, що днем звільнення вважається останній день роботи. При цьому, заповнюючи дублікат трудової книжки НОМЕР_2 співробітники ГУМВС України в Запорізькій області не відобразили час перебування на службі до 17.01.2012, включно. Вважає, що такими діями, ГУМВС безпідставно та протиправно зменшило трудовий стаж, вислугу років для нарахування пенсії та взагалі поставило під сумнів правомірність її нарахування. Окрім того, у дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 записи не відповідають особовій справі (послужному списку), адже одного запису не вистачає, а інший не відповідає вимогам Інструкції №58 щодо внесення їх у точній відповідності тексту накачу (розпорядження), оскільки діючий наказ №16о/с від 17.01.2013 взагалі не внесено до трудової книжки, а останній діючий кадровий наказ №18о/с від 21.01.2013 містить інше формулювання ніж запис внесений під номером 7. Таким чином, вважає, що у дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 після запису про прийняття на службу в органи внутрішніх справ України за №6, повинні бути внесені наступні записи: №7 про звільнення з ОВС на підставі наказу №7о/с від 17.01.2012; №8 та №9 відомості зазначені у діючих на цей час наказах №16о/с від 17.01.2013 та№18о/с від 21.01.2013; №10 про новий наказ, яким визначено дату звільнення останнім робочим днем та днем видачі трудової книжки, тобто 17.01.2012. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві від 07.04.2021 вх. № 20058 посилається на те, що заявою від 18.11.2020 позивач повідомив ГУМВС про втрату трудової книжки ( НОМЕР_3 від 22.09.1981) та просив ГУМВС видати йому дублікат трудової книжки замість втраченої трудової книжки та внесення до неї записів про трудову діяльність. Дублікат трудової книжки позивача заповнено на підставі наданих ним підтверджуючих документів та відповідно до вимог Інструкції, та постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" з урахуванням особливостей, передбачених Інструкцією з організації обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2005 № 1276. Відповідно до абз. 5 п. 2.10 Інструкції при наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним. На підставі викладеного, періоди проходження служби, що рішеннями судів були визнані недійсними, до трудової книжки не вносились. З урахуванням наведенного, просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Ухвалою судді від 22.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою судді від 09.03.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі № 280/1374/21, призначено підготовче судове засідання на 08.04.2021.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2021 відкладено підготовче засідання до 11.05.2021.

Також, ухвалами суду від 08.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та витребувано у Галузевого державного архіву МВС України особову справу ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 11.05.2021 відкладено підготовче засідання на 02.06.2021 та ухвалою повторно витребувано у Галузевого державного архіву МВС України особову справу ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 23.06.2021.

Протокольною ухвалою суду від 23.06.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 12.07.2021.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача просив у задоволенні позовної заяви відмовити, з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 12.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Листом від 18.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС України в Запорізькій області в якому просив видати дублікат трудової книжки з урахуванням раніше надісланих документів, а також з урахуванням даних особової справи, в т.ч. послужного списку.

Листом від 14.12.2020 вих. № 1/1020 ГУ МВС України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що до дублікату трудової книжки внесено усі записи про трудову діяльність у т.ч. і період проходження служби в органах внутрішніх справ (з 24.08.1984 до 29.06.2004).

Листом від 24.12.2020 ОСОБА_1 просив ГУ МВС України в Запорізькій області надіслати дублікат трудової книжки поштою.

Супровідним листом від 14.01.2021 № 1/15 ГУ МВС України в Запорізькій області надіслало на адресу ОСОБА_1 дублікат трудової книжки НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із внесеними до дублікату трудової книжки відомостями та з вимогою вчинити дії, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що до трудової книжки заносяться відомості про роботу. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993№ 58, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 5.1. та 5.2 Інструкції передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Згідно з п. 2.26 Інструкції записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповіднно до п.2.10 Інструкції у розділі "Відомості про роботу", відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни

формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за № таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Судом встановлено, що наказом УМВС України в Запорізькій області від 29 червня 2004 року № 117о/с «По особовому складу», згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ: у відставку за ст. 65 п.«а» (за віком) - майора міліції ОСОБА_1 - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу з 29 червня 2004 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2012 року у справі № 2а-0870/4850/11 скасовано наказ від 29 червня 2004 року № 117 по УМВС України у Запорізькій області про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади за пунктом «а» статті 65 Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України - за віком; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області.

16.01.2012 року, на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у справі № 2а-0870/4850/11, ГУМВС України в Запорізькій області винесло наказ № 5о/с, яким було відмінено пункт наказу УМВС України в Запорізькій області від 29.06.2004 №117о/с та поновлено ОСОБА_1 на службі в ОВС.

17.01.2012 ОСОБА_1 за його ж заявою було звільнено з 17.01.2012 наказом ГУМВС України в Запорізькій області №7о/с, з виплатою на його користь при звільнені зі служби: середнього заробітку за три місяці; заробітної плати за період з 12.01.2012 по 17.01.2012; і внесенням до його трудової книжки відповідних записів щодо його служби в ОВС з 24.08.1984 по 17.01.2012; а вже з 18.01.2012 Пенсійним фондом України ОСОБА_1 була призначена пенсія.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 року у справі № 2а-0870/4850/11 (т.1 а.с.49) скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2012 та відмовлено у задоволені вимог ОСОБА_1 про скасування наказу Управління МВС України у Запорізькій області № 117 від 29.06.2004 про його звільнення з займаної посади начальника відділення Державної автомобільної інспекції Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області по ст.65 п. «а» Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України і про його поновлення на посаді начальника відділення Державної автомобільної інспекції Мелітопольського міського відділу ГУМВС України у Запорізькій області.

Наказом № 18о/с від 21.01.2013 відмінено пункт наказу УМВС від 16.01.2012 р. №5о/с в частині відміни пункту наказу УМВС від 29.06.2004 № 117о/с про звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 і визнано ОСОБА_1 таким, що звільнений з органів внутрішніх справ наказом УМВС від 29.06.2004 № 117о/с.

Під час судового вирішення спору у справі № 808/2882/17 підтверджено, що наказ від 17.01.2013 № 16о/с, яким відмінено пункт наказу ГУМВС від 17.01.2012 №7 о/с в частині звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 , та наказ № 18о/с від 21.01.2013 , яким відмінено пункт наказу УМВС від 16.01.2012 № 5о/с в частині відміни пункту наказу УМВС від 29.06.2004 № 117о/с про звільнення з ОВС майора міліції ОСОБА_1 і визнано ОСОБА_1 таким, що звільнений з органів внутрішніх справ наказом УМВС від 29.06.2004 № 117о/с було видано ГУМВС України в Запорізькій області на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 у справі № 2а-0870/4850/11, яка набрала законної сили, не скасована та є чинною.

Тобто, ГУМВС України в Запорізькій області приймаючи накази від 17.01.2013 №16о/с та від 21.01.2013 №18о/с фактично привело у первісний стан правовідносини з позивачем, які закінчилися його звільненням з посади в ОВС з 29.06.2004 р., і ці накази є взаємоповязаними між собою, та такими, що направлені на виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2012 у справі №2а-0870/4850/11.

Отже, беззаперечним є факт звільнення позивача з ОВС на підставі наказу УМВС України в Запорізькій області від 29.06.2004 №117о/с «По особовому складу» саме з 29.06.2004 р., а винесені відповідачем в період 2012-2013 р.р. накази (№5о/с, №7о/с, №16о/с, №17о/с) приймалися лише на виконання рішень, винесених у справі №2а-0870/4850/11 Запорізьким окружним адміністративним судом (в частині негайного виконання) і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, яке набрало законної сили, оскільки виконання судових рішень у відносинах публічної служби є законодавчо встановленим обов`язком, а не правом роботодавця, який не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення зобовязаний видати відповідний наказ.

Таким чином, судовими рішеннями у справах № 2а-0870/4850/11, № 808/2882/17 та №280/5322/18 встановлено, що позивача звільнено з ОВС 29.06.2004, тому відсутні підстави вважати, що він проходив службу в ОВС після 29.06.2004.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій ГУМВС в Запорізькій області по внесенню до дублікату трудової книжки НОМЕР_2 майора міліції ОСОБА_1 (М-928255) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу, запису за №7: «29.06.2004 «Звільнений з органів внутрішніх справ України», на підставі наказу УМВС від 29.06.2004 №117о/с», а також щодо не внесення до неї відомостей про службу в ОВС ОСОБА_1 за період після 29.06.2004 про зобов`язання ГУМВС України в Запорізькій області внести запис до трудової книжки майора міліції ОСОБА_1 (М-928255) - начальника відділення ДАІ Мелітопольського міського відділу ГУМВС України в Запорізькій області про звільнення з органів внутрішніх справ з останнього дня роботи з 17 січня 2012 року є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо тверджень позивача про те, що з 29.06.2004 по 17.01.2012 трудова книжка ОСОБА_1 перебувала в ГУМВС України в Запорізькій області, а відтак має місце затримка її видачі з боку роботодавця суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Під час огляду та дослідження особової справи ОСОБА_1 судом встановлено, що в ній містяться два записи про отримання позивачем трудової книжки - 09.12.2003 та 17.01.2012.

Представник відповідача заперечує, що весь проміжок часу з 29.06.2004 по 17.01.2012 трудова книжка знаходилась в Управлінні, посилається на можливу недбалість з боку працівників кадрової служби щодо невнесення відповідного запису.

В свою чергу позивач, на запитання суду про неотримання протягом восьми років трудової книжки повідомив, що він чекав судового вирішення спору щодо оскарження наказу про звільнення від 29 червня 2004 року № 117о/с «По особовому складу».

Будь-якого листування між сторонами щодо видачі трудової книжки, затримку в її видачі, а також судових спорів з цього приводу сторонами суду не повідомлено.

Отже, в матеріалах справи відсутні будь-які достаменні відомості як про видачу трудової книжки ОСОБА_1 у день звільнення 29.06.2004, так і щодо її не видачі цього ж дня.

Проте, суду не доведено можливість застосування в даному випадку положень п.4.1 Інструкції, оскільки остання є застосованою лише при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу.

Тобто, підставою для відповідальності роботодавця за затримку видачі звільненому працівнику його трудової книжки є наявність вини роботодавця, а саме: вчинення ним протиправних дій чи допущення протиправної бездіяльності, які спричинили таку затримку.

Враховуючи відсутність будь-яких доказів утримування відповідачем трудової книжки у період з 29.06.2004 по 17.01.2012, вважати 17.01.2012 останнім днем роботи позивача є безпідставним.

Тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині суд також відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви, розподіл судових витрат в порядку ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, вул.Матросова, 29, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.08.2021.

Суддя Л.Я. Максименко