Справа № 804/6406/17
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 804/6406/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Турова О.М.) у справі №804/6406/17 за позовом Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мефферт Ганза Фарбен" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017р. Спільне підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Мефферт Ганза Фарбен" звернулось до суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.09.2017р. № на загальну суму 696538,75 грн., від 15.09.2017р. №008814617 на суму 234, 98грн., від 15.09.2017р. за №008814617 на суму 3674,64 грн., від15.09.2017р. №008744617 на суму 9170грн., від 15.09.2017р. №008774617 в частині суми 955270,11грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року у справі №804/6406/17 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року у справі № 804/6406/17 - без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено частково; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018р. у справі №804/6406/17 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 696538,75грн; визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №008774617 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів в частині суми 955270,11грн. (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 897833,86грн., за штрафними санкціями - 57436,25грн.) - скасовано та у цій частині справу №804/6406/17 передано на новий розгляд до суду першої інстанції; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2017р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018р. у справі №804/6406/17 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 234,98грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3674,64грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №008744617 про застосування штрафних санкцій на суму 9170грн. - залишено без змін.

Справа переглядалась щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 696538,75грн; податкового повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №008774617 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів в частині суми 955270,11грн. (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 897833,86грн., за штрафними санкціями - 57436,25грн.

В цій частині позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариством правомірно включено до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрати за реальними господарськими операціями з ТОВ "Бракарард", ПП "Паритет-СП", ТОВ "Палет Групп", ТОВ "ТехкомВ" та ПП "Електронні Маркувальні Системи" на підставі укладених з цими підприємствами договорів поставки та надання послуг, а також правомірно включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними цими контрагентами в ході здійснення реальних господарських операцій. Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавався та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, які містять всі необхідні реквізити, натомість, акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами цих правочинів. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки від 10.08.2017 №3/28-10-46-17/31158382 про нереальність вказаних господарських операцій ґрунтуються на посиланнях контролюючого органу про відсутність у вищевказаних контрагентів позивача необхідних умов та можливостей, матеріальних і трудових ресурсів для здійснення цих господарських операцій, однак такі доводи є безпідставними, оскільки чинне законодавство не ставить виникнення у платника податку права на податковий кредит та на формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявність чи відсутність у останніх трудових ресурсів, основних фондів, бо така відсутність не може впливати на реальність господарських операцій, а контрагенти мають право залучити відповідні ресурси на підставі цивільно-правових угод або в іншій не забороненій законом формі у період надання послуг та поставки продукції. При цьому, позивач не повинен відповідати за будь-які порушення податкового законодавства з боку своїх контрагентів, бо, навіть якщо контрагенти позивача і допускали будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог, оскільки норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків та виникнення у нього права на податковий кредит і формування валових витрат від дотримання податкової дисципліни його контрагентами. В той же час, позивачем було здійснено всі можливі та залежні від нього заходи щодо перевірки своїх контрагентів та з`ясовано, що всі вони мали необхідний обсяг правосуб`єктності та були зареєстровані як платники податку на додану вартість. Натомість контролюючим органом не надано доказів того, що позивач діяв без належної обачності при виборі контрагентів та був обізнаний про допущення останніми певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021р. позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи не враховані всі доводи та подані докази сторонами, а саме щодо порушення товариством вимог чинного податкового законодавства, що призвели до заниження ним податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів, та податку на додану вартість внаслідок віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ "Бракарард", ПП "Паритет-СП", ТОВ "Палет Групп", ТОВ "ТехкомВ" та ПП "Електронні Маркувальні Системи", та формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, за цими господарськими відносинами, в той час, як правочини, укладені з цими суб`єктами господарювання, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Відповідач вважає, що проведеною перевіркою встановлено та не спростовано під час розгляду справи, відсутність сертифікатів якості, недоліки заповнення деяких первинних документів, неналежна кількість працівників підприємств-контрагентів, не підтвердження товарності операцій по ланцюгу постачання, наявність податкової інформації щодо сумнівності контрагентів позивача, що належним чином підтверджує фіктивний характер здійснюваних позивачем з цими контрагентами господарських операцій та протиправне формування витрат і податкового кредиту за їх результатами. Також відповідач посилається ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017р. у справі №201/1329/17, згідно з якою досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000018 від 31.03.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліках безтоварних операцій від суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в т.ч. ТОВ "Бракарард". При цьому слідством також встановлено, що ТОВ "Бракарард" зареєстроване на гр. ОСОБА_2, згідно з протоколом допиту якого засновника ТОВ "Бракарард" заперечує свою участь у господарській діяльності підприємства та зазначає, що вказане підприємством було створено та зареєстроване за винагороду без наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність. Крім того, ОСОБА_2 раніше судимий за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України. Директор, бухгалтер та засновник ТОВ "Бракарард" тричі засуджений за ч.3 ст.185 КК України. Вказані свідчення, на думку контролюючого органу, вказують на фіктивність створення та діяльності юридичної особи-контрагента позивача. Також є неспростованим порушення щодо завищення витрат по відшкодуванню вартості авіаквитків.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що судом першої інстанції надано оцінку всім доводам та поданим доказам сторін, а також допитані в судовому засіданні свідки та підтверджено наявність господарських операцій між позивачем та контрагентами, що визначені у акті перевірки. Також надано оцінку посиланням податкового органу на ухвалу у кримінальному провадженні №201/1329/17 в якому фігурує ТОВ «Бракарард», з урахуванням періоду здійснення господарських операцій та керівництва такого контрагента. Посилання відповідача на порушення товариством про завищення витрат по відшкодуванню вартості авіаквитків є недоречним, оскільки в цій частині судові рішення є нескасованими.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Зазначив, що дійсно, в частині порушення щодо завищення витрат по відшкодуванню вартості авіаквитків судові рішення є нескасованими.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи відзиву, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Суду зазначив, що доводів на спростування висновків суду першої інстанції відповідачем не наведено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 30.06.2017р. по 03.08.2017р. податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015р. по 31.05.2017р., за результатами якої складено акт від 10.08.2017р. №3/28-10-46-17/31158382.

Перевірко встановлено зокрема, порушення позивачем:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпунктів 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України; статей 1, 3, 9, 11, 12 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; пунктів 1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88; розділу І Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за номером 893/4186, пункту 3.10 "Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності", затверджених наказом Мінфіну від 28.03.2013 №433; П(С)БО 15 "Доходи", п.6 П(С)БО "Витрати", в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 900880грн.;

- пунктів198.1, 198.2, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 557231 грн.

Висновки перевірки обґрунтовані порушенням товариством вимог чинного податкового законодавства, що призвели до заниження ним податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів, та податку на додану вартість внаслідок віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентами ТОВ "Бракарард", ПП "Паритет-СП", ТОВ "Палет Групп", ТОВ "ТехкомВ" та ПП "Електронні Маркувальні Системи", та формування позивачем витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, за цими господарськими відносинами, в той час, як правочини, укладені з цими суб`єктами господарювання, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Так, СП з II у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами-постачальниками до перевірки не надано:

- належним чином оформлених сертифікатів якості (відповідності) ТМЦ, що унеможливлює встановлення фактичного виробника готової продукції, регіон, в якому вироблено готову продукцію; відповідно до договорів купівлі-продажу, укладених між СП з II у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" та контрагентами-постачальниками, продукцію повинен супроводжувати документ, що підтверджує якість (сертифікат якості (відповідності) та/або паспорт виробу, та/або інструкція (керівництво) з технічної експлуатації та/або гарантійний талон, тощо);

- журнал видачі довіреностей, для встановлення осіб, які приймали участь безпосередньо при здійсненні господарської операції;

- документальне підтвердження руху (транспортування) ТМЦ від контрагентів-постачальників, а саме: первинні документи (товарно-транспортні накладні, залізничні накладні, заявки, подорожні листи тощо), що свідчить про здійснення господарських операцій, які не мають юридичного підґрунтя, так як не встановлено фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачальників до покупця (СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен");

- дефектність, юридична дефектність паперових носіїв за формою первинних документів, що свідчить про формальний підхід при їх складанні (господарські операції відбувалися самі по собі, або взагалі господарські операції не відбувалися, а документи складалися);

- оформлення паперовими носіями за формою первинних документів господарських операцій без фактичного їх здійснення.

Крім того, в ході проведення перевірки встановлені взаємовідносини СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" з ТОВ "Бракарард" (код за ), яке внесене оперативним управлінням Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області до реєстру бази "Суб`єкти фіктивного підприємництва (СФП) АІС Податковий блок" за №2436 з ознакою зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи". Дану ознаку встановлено та внесено до бази оперуповноваженим Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області Петрокушиним Ю.В. Також згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень встановлено наявність ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017р. у справі №201/1329/17, згідно з якою досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000018 від 31.03.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліках безтоварних операцій від суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в т.ч. ТОВ "Бракарард". При цьому слідством також встановлено, що ТОВ "Бракарард" зареєстроване на гр. ОСОБА_2, згідно з протоколом допиту якого засновника ТОВ "Бракарард" заперечує свою участь у господарській діяльності підприємства та зазначає, що вказане підприємством було створено та зареєстроване за винагороду без наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність. Крім того, ОСОБА_2 раніше судимий за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України. Директор, бухгалтер та засновник ТОВ "Бракарард" тричі засуджений за ч.3 ст.185 КК України. Вказані свідчення, на думку контролюючого органу, вказують на фіктивність створення та діяльності юридичної особи-контрагента позивача.

15.09.2017р. на підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято, зокрема, такі податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017р.:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 696538,75грн. (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 557231,50грн., за штрафними санкціями - 139307,75грн.);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів на суму 958316,25грн. (у т.ч. за податковими зобов`язаннями - 900880грн., за штрафними санкціями - 57436,25грн.).

Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції дослідивши поданні первинні документи та інші подані докази, а також враховуючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, дійшов висновку, що у сукупності підтверджується здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами, а тому позов задовольнив. Посилання відповідача на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року у справі №201/7573/17 (пр. №1кп/201/473/2017) не взята судом до уваги, оскільки стосуються посадової особи ТОВ "Бракарард", яка була такою до 16.01.2015р., а саме: ОСОБА_1 , та встановлено судом, що на час здійснення позивачем господарських операцій керівником ТОВ "Бракарард" був вже ОСОБА_2 , який і підписував документи від імені цього підприємства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підставі.

Так, висновки перевіряючих щодо заниження позивачем податку на прибуток та заниження податкових зобов`язань з ПДВ ґрунтуються на непідтверджені реальності господарських операцій з контрагентами ТОВ "Бракарард", ПП "Паритет-СП", ТОВ "Палет Групп", ПП "Електронні Маркувальні Системи" та ТОВ "ТехкомВ", оскільки правочини, укладені з цими контрагентами, не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними, підтвердженням чого, на думку контролюючого органу, є неможливість встановлення ланцюгу постачання придбаного позивачем товару та послуг, а також наявність податкової інформації про недотримання цими контрагентами позивача вимог податкового законодавства та відсутність у них необхідних для здійснення господарської діяльності трудових та виробничих ресурсів, транспортного, виробничого та торгівельного обладнання, основних засобів, матеріалів товарних запасів, тощо. Також наявна ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2017р. у справі №201/1329/17, згідно з якою досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню №0000018 від 31.03.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліках безтоварних операцій від суб`єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності, в т.ч. ТОВ "Бракарард". При цьому слідством також встановлено, що ТОВ "Бракарард" зареєстроване на гр. ОСОБА_2, згідно з протоколом допиту якого засновника ТОВ "Бракарард" заперечує свою участь у господарській діяльності підприємства та зазначає, що вказане підприємством було створено та зареєстроване за винагороду без наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність. Крім того, ОСОБА_2 раніше судимий за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.309 КК України. Директор, бухгалтер та засновник ТОВ "Бракарард" тричі засуджений за ч.3 ст.185 КК України. Вказані свідчення, на думку контролюючого органу, вказують на фіктивність створення та діяльності юридичної особи-контрагента позивача.

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яких відбувається формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 137.1 ст.137 ПК України визначено, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та отримання послуг.

При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За змістом приписів абз.1 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як свідчать встановлені обставини справи, між СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" та ПП "Електронні маркувальні системи" було укладено договір постачання №010 від 20.01.2014р. предметом якого є постачання товару.

Відповідно до укладених до цього договору специфікацій від 04.06.2015 р. за № 27, від 15.06.2015 р. за № 28, від 03.07.2015 р. за № 29, від 09.07.2015 р. за № 30, від 09.07.2015 р. за № 31, від 05.08.2015 р. за № 32, від 08.09.2015 р. за № 33 позивачеві постачалися картриджі та фільтри.

Виконання договірних зобов`язань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною №104 від 12.06.2015 р., видатковою накладною №106 від 15.06.2015 р., видатковою накладною № 118 від 10.07.2015 р., видатковою накладною №124 від 14.07.2015 р., видатковою накладною № 125 від 14.07.2015 р., видатковою накладною №147 від 10.08.2015 р., видатковою накладною № 168 від 10.09.2015 р.

Згідно з зазначеними видатковими накладними отримувачем товарно-матеріальних цінностей значиться уповноважена особа - СП з II у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен" за довіреністю Салямов Д.М. Посилання на відповідні довіреності містяться у всіх видаткових накладних, що містяться в матеріалах справи.

Доводів щодо наявності повноважень у особи, зазначеної у вищевказаних видаткових накладних (Салямова Д.М.), в акті перевірки не зазначено.

За фактом поставлених товарів ПП "Електронні маркувальні системи" виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за червень, липень, серпень, вересень 2015 року, відповідно.

Оплата за отримані товари проводились наступним чином: платіжним дорученням від 15.06.2015 р. за №1619, платіжним дорученням від 16.06.2015 р. за №1636, платіжним дорученням від 06.07.2015 р. за №1872, платіжним дорученням від 10.07.2015 р. за №1933, платіжним дорученням від 06.08.2015 р. за №2344, платіжним дорученням від 10.09.2015 р. за №2782.

Є вірними висновки суду першої інстанції про помилковість доводів податкового органу, щодо відсутності відтиску печатки СП з II у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен", що засвідчує підпис уповноваженої особи, на видаткових накладних, наявність печатки не є обов`язковим реквізитом такого документу.

Також між СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" та ТОВ "Палет Групп" було укладено договір поставки №180315 від 18.03.2015р., відповідно до п.1.2 якого та Додаткової угоди до договору №1 від 03.03.2016р. предметом якого є постачання європіддонів дерев`яних 1200*800, б/у, 3 сорт.

На виконання вищезазначеного договору ТОВ "Палет Групп" поставило позивачеві дерев`яні піддони, що підтверджується: видатковою накладною № 3 та товарно-транспортною накладною від 07.05.2015 р., видатковою накладною № 6 та товарно-транспортною накладною від 15.05.2015 р., видатковою накладною № 7 та товарно-транспортною накладною від 20.05.2015 р., видатковою накладною № 9 та товарно-транспортною накладною від 22.05.2015 р., видатковою накладною № 13 та товарно-транспортною накладною від 29.05.2015 р., видатковою накладною № 7 та товарно-транспортною накладною від 10.06.2015 р., видатковою накладною № 8 та товарно-транспортною накладною від 12.06.2015 р., видатковою накладною № 19 та товарно-транспортною накладною від 23.06.2015 р., видатковою накладною № 25 та товарно-транспортною накладною від 26.06.2015 р., видатковою накладною № 2 та товарно-транспортною накладною від 03.07.2015 р., видатковою накладною № 7 та товарно-транспортною накладною від 10.07.2015 р., видатковою накладною № 10 та товарно-транспортною накладною від 17.07.2015 р., видатковою накладною № 12 та товарно-транспортною накладною від 23.07.2015 р., видатковою накладною № 17 та товарно-транспортною накладною від 31.07.2015 р.

Відповідно до п.4.1 Договору поставки №180315 від 18.03.2015р., постачальник (ТОВ "Палет Групп") здійснює поставку товару за адресою покупця (СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен"), а, отже, саме на ТОВ "Палет Групп" покладався обов`язок забезпечити доставку товару.

За фактом поставлених товарів ТОВ "Палет Групп" виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за травень - липень 2015 року відповідно.

Оплата за отримані від ТОВ "Палет Групп" товари проводились наступним чином: платіжним дорученням від 07.05.2015 р. за № 1145, платіжним дорученням від 14.05.2015 р. за № 1202, платіжним дорученням від 19.05.2015 р. за № 1312, платіжним дорученням від 26.05.2015 р. за № 1409, платіжним дорученням від 28.05.2015 р. за № 1449, платіжним дорученням від 05.06.2015 р. за № 1535, платіжним дорученням від 16.06.2015 р. за № 1646, платіжним дорученням від 18.06.2015 р. за № 1653, платіжним дорученням від 30.06.2015 р. за № 1806, платіжним дорученням від 03.07.2015 р. за № 1849, платіжним дорученням від 08.07.2015 р. за № 1901, платіжним дорученням від 20.07.2015 р. за № 2009, платіжним дорученням від 23.07.2015 р. за № 2116, платіжним дорученням від 29.07.2015 р. за № 2200 .

Отримані від ТОВ "Палет Групп" піддони використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується актом списання сировини, що не увійшла в рецептуру, за червень 2015 року, відповідно до якого підприємством здійснювалось списання піддонів у червні 2015 року (акт списання сировини від 30.06.2015р. б/н).

Крім того, між СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен", як покупцем, та ПП "Паритет-СП", як постачальником, укладено договір постачання товару №18 від 01.10.2014р., предметом якого є постачання європіддонів в асортименті.

Відповідно до специфікацій від 01.10.2014р. за №1, від 22.01.2015р. за №2, від 18.03.2015р. за №3, від 22.05.2015р. за №4 постачалися європіддони, піддони облегшені.

Згідно з п.2.2 Договору постачання товару №18 від 01.10.2014р. саме на продавця покладено обов`язок доставки товару за адресою складу покупця, а, отже, саме ПП "Паритет-СП" повинно було здійснити транспортування товару. Обов`язок продавця було виконано, що підтверджується видатковими накладними з відповідною відміткою штампа покупця товару.

Виконання договору підтверджується: видатковою накладною № РН-5/11/12 від 11.12.2014 р., видатковою накладною № РН0-1/22/1 від 22.01.2015 р., видатковою накладною № РН-1/27/1 від 27.01.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-3/18/2 від 18.02.2015 р., видатковою накладною №РН0-3/17/3 від 17.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН-5/20/3 від 20.03.2015 р., видатковою накладною № РН-2/25/3 від 25.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-5/28/4 від 28.04.2015 р.

Оплата за отримані товари здійснена платіжним дорученням від 22.12.2014 р. за № 2036, платіжним дорученням від 29.01.2015 р. за № 170, платіжним дорученням від 03.02.2015 р. за № 194, платіжним дорученням від 19.02.2015 р. за № 327, платіжним дорученням від 02.03.2015 р. за № 445, платіжним дорученням від 25.03.2015 р. за № 734, платіжним дорученням від 26.03.2015 р. за № 746, платіжним дорученням від 27.03.2015 р. за № 760, платіжним дорученням від 01.04.2015 р. за №787.

За фактом постачання вказаних товарів Приватним підприємством "Паритет-СП" виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за грудень - квітень 2014-2015 років, відповідно.

Отримані від ПП "Паритет-СП" піддони використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується актами списання сировини, що не увійшла в рецептуру, за січень-березень 2015 року, відповідно до яких підприємством здійснювалось списання піддонів у цей період (акт списання сировини за № б/н від 31.01.2015 р., акт списання сировини за № б/н від 28.02.2015 р., акт списання сировини за № б/н від 31.03.2015 р.).

Додатково судом встановлено та відповідачем не заперечується, що СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" укладалися договори з ПП "Паритет-СП" і в інші періоди, при цьому, жодних зауважень до таких господарських операцій контролюючим органом висловлено не було.

Також між СП з ІІ у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен", як замовником, та ТОВ "ТехкомВ", як виконавцем, укладено договір про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання від 31.07.2015р. №230715, згідно з умовами якого його предметом якого є виконання робіт по системі технічного обслуговування та ремонту, що чергується різними видами ремонту. Роботи виконується відповідно до плану-графіку, що є Додатком №1 до договору. Перелік робіт для груп обладнання викладені в Додатку №2 до договору. Роботи приймаються актом виконаних робіт.

В подальшому між сторонами було підписано план-графік, що є Додатком №1 до договору про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання від 31.07.2015р. №230715, а також перелік робіт для груп обладнання, що викладені у Додатку №2 до цього договору.

В період з серпня 2015 року по березень 2016 року ТОВ "ТехкомВ" на підставі договору про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання від 31.07.2015р. №230715 виконувало роботи по технічному аудиту, складанню плану-графіку ПГТР, технічного обслуговування та ремонту мішалок, компресорів, конвеєрів, насосів, дозаторів, етікіровочного обладнання, пакувального обладнання.

Виконання вищевказаних робіт підтверджено наступними актами здачі-прийняття робіт: актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310805 за серпень 2015 року від 31.08.2015 p.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-300910 за вересень 2015 року від 30.09.2015 p.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311005 за жовтень 2015 року від 31.10.2015 p.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-301105 за листопад 2015 року від 31.11.2015р.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311201 за грудень 2015 року від 31.12.2015 p.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310102 за січень 2016 року від 31.01.2016 р.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310108 за лютий 2016 року від 29.02.2016 p.; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310122 за березень 2016 року від 31.03.2016 p.

Оплата за виконані ТОВ "ТехкомВ" роботи здійснена позивачем платіжним дорученням від 11.09.2015 р. за № 2786, платіжним дорученням від 28.09.2015 р. за № 3006, платіжним дорученням від 16.10.2015 р. за № 3217, платіжним дорученням від 28.10.2015 р. за № 3391, платіжним дорученням від 13.11.2015 р. за № 3608, платіжним дорученням від 09.12.2015 р. за № 3887, платіжним дорученням від 15.12.2015 р. за № 3935, платіжним дорученням від 22.12.2015 р. за № 4047, платіжним дорученням від 24.12.2015 р. за № 4086, платіжним дорученням від 19.01.2016 р. за № 105, платіжним дорученням від 21.01.2015 р. за № 115, платіжним дорученням від 25.01.2016 р. за № 131, платіжним дорученням від 05.02.2016 р. за № 304, платіжним дорученням від 08.02.2016 р. за № 313, платіжним дорученням від 12.02.2016 р. за № 388, платіжним дорученням від 14.03.2016 р. за № 664.

Заборгованість на суму 201993,52 грн. була оплачена на користь ПрАТ "Ганза-Україна" згідно з платіжним дорученням від 24.06.2016 р. за № 2031 на підставі договору про переведення боргу, укладеного між ТОВ "ТехкомВ" та ПрАТ "Ганза-Україна" від 18.05.2016 р., з урахуванням договору поставки від 28.03.2016 p.

20.05.2016р. між СП з II у формі ТОВ "Мефферт Ганза Фарбен" та ТОВ "ТехкомВ" була укладена додаткова угода № 1, відповідно до якої проведено розрахунок шляхом передачі векселів за № АА 2583602, № АА 2583602 від 20.05.2016 р., про що складено акт приймання-передачі векселів від 20.05.2016 р.

За фактом виконання вищевказаних робіт ТОВ "ТехкомВ" виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за період серпень 2015 року - березень 2016 року у загальному розмірі 507245,10грн.

Щодо використання позивачем наданих ТОВ "ТехкомВ" послуг у власній господарській діяльності судом встановлено, що відповідно до інвентарних карт обліку основних засобів на балансі СП з ІІ у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен" перебуває, зокрема, 48 різних одиниць обладнання та устаткування (дисольвери, ємності для змішування, змішувачі, міксери, компресори, конвеєри, насоси, дозатори, розливочне обладнання, етикувальне обладнання, пакувальні машини та інше обладнання), яке використовується ним у господарській діяльності, при цьому, з актів здачі-прийняття робіт, складених на виконання договору про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання від 31.07.2015р. №230715, та переліку робіт для груп обладнання, що викладені у Додатку №2 до цього договору, слідує, що ТОВ "ТехкомВ" на підставі означеного договору здійснювало технічне обслуговування та ремонт саме того обладнання, що перебуває на балансі позивача (мішалок, компресорів, конвеєрів, насосів, дозаторів, етікіровочного обладнання, пакувального обладнання тощо).

Судом встановлено, що у контрагента позивача - ТОВ "ТехкомВ" за період 2015-2016 рік обліковувалось штатна чисельність від 33 до 39 співробітників, що спростовує твердження податкового органу відносно відсутності у цього контрагента позивача необхідної кількості трудових ресурсів для надання відповідних послуг.

Між СП з ІІ у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен", як покупцем, та ТОВ "Бракарард", як постачальником, укладено договір поставки №070115 від 16.01.2015р., предметом якого є постачання товару відповідно до специфікацій.

До вказаного договору було укладено специфікації до договору від 16.01.2015 р. за № 1, від 30.01.2015 р. за № 2, від 05.02.2015 р. за № 3, від 12.02.2015 р. за № 4, від 19.02.2015 р. за № 5, від 27.02.2015 р. за № 6, від 05.03.2015 р. за № 7, від 12.03.2015 р. за № 8, від 19.03.2015 р. за № 9, від 26.03.2015 р. за № 10, відповідно до яких постачалися пігментна паста, барвники та інша сировина.

Виконання договірних зобов`язань за договором поставки №070115 від 16.01.2015р. підтверджено складеними видатковими накладними, а саме: видатковою накладною № 17 від 19.01.2015 р., видатковою накладною № 25 від 26.01.2015 р., видатковою накладною № 33 від 31.01.2015 р., видатковою накладною № 41 від 02.02.2015 р., видатковою накладною № 57 від 09.02.2015 р., видатковою накладною № 71 від 16.02.2015 р., видатковою накладною № 114 від 23.02.2015 р., видатковою накладною № 136 від 02.03.2015 р., видатковою накладною № 169 від 10.03.2015 р., видатковою накладною № 188 від 16.03.2015 р., видатковою накладною № 213 від 23.03.2015 р. та видатковою накладною № 239 від 30.03.2015 р.

Оплата за отримані товари здійснена позивачем платіжним дорученням від 25.02.2015 р. за № 361, платіжним дорученням від 25.03.2015 р. за № 738, платіжним дорученням від 28.04.2015 р. за № 1065, листом ПП "Базіс плюс" про відступлення права вимоги від 26.06.2015 р., платіжним дорученням від 04.08.2015 р. за № 2299, платіжним дорученням від 10.08.2015 р. за № 2380, платіжним дорученням від 11.08.2015 р. за №2395.

Використання позивачем отриманих від ТОВ "Бракарард" товарів у власній господарській діяльності підтверджується лімітно-забірними картками за січень-березень 2015 року, згідно з якими СП з II у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен" здійснювалось відпущення зі складу сировини підприємства на виробничий відділ, в тому числі і сировини, що по номенклатурі придбавалась у ТОВ "Бракарард", а також терміновими звітами про виробництво промислової продукції (товарів, послуг) за видами по формі 1-П з грудня 2014 р. по березень 2016 р.

Враховуючи зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що первинні документи, та інші подані документи, якими позивач підтверджує фактичне здійснення спірних господарських операцій, повністю відтворюють зміст господарських операцій, містять інформацію щодо фактично здійснених господарських операцій. Зокрема, наявні в матеріалах справи первинні документи підтверджують фактичне отримання позивачем товарів, послуг та подальший рух та використання у власній господарській діяльності.

За таких обставин суд визнає необґрунтованими доводи контролюючого органу про недоведеність реальності здійснення спірних господарських операцій.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до позиції податкового органу про відсутність можливості контрагентами позивача, за результатами дослідження ланцюгу поставки, поставити товар позивачу, та надати послуги, оскільки законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Зазначені контрагенти позивача перебували на час здійснення господарських операцій на податковому обліку. Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Ймовірне порушення контрагентом правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (відсутність за місцем реєстрації, несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника.

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на формування витрат та оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо.

При цьому суд виходить з того, що податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постановах від 16.01.2018 р. в справі № 820/4648/13-а, в справі № 826/1398/17, яка полягає у тому, що на реальність господарських операцій жодним чином не впливає наявність у контрагента платника податку виробничих, трудових та інших ресурсів, оскільки останній має право їх залучати на підставі цивільно-правових угод, та правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 05.03.19 у справі №820/4779/15.

Крім того, судом першої інстанції були допитані у якості свідків працівники СП з II у формі ТОВ "Меферт Ганза Фарбен" ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт укладання та виконання договорів поставки з ПП "Електронні Маркувальні Системи", ПП "Паритет-СП", ТОВ "Бракарард" та ТОВ "Палет Групп", а також договору про надання послуг з ТОВ "ТехкомВ".

Також встановлено, що з ПП "Електронні Маркувальні Системи", позивач періодично здійснює придбання товарів, а з ТОВ «Палет Групп» співпрацюють і до тепер.

Щодо посилання відповідача на наявність недоліків документів - ТТН, суд зауважує, що наявність певних недоліків не може свідчити про відсутність поставки товару.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Щодо посилання відповідача у тому числі в апеляційній скарзі на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2017 року у справі №201/7573/17 (пр. №1кп/201/473/2017) а.с. 143-144 Т5), колегія суддів звертає увагу, що судом такі доводи були відхилені, оскільки це судове рішення та зазначене у ньому кримінальне провадження стосуються посадової особи ТОВ "Бракарард", яка була такою до 16.01.2015р., а саме: ОСОБА_1 і саме про протокол його допиту й йдеться у цій ухвалі, проте, з наявних в матеріалах справи копій первинних документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ "Бракарард" встановлено, що на час здійснення цих господарських операцій керівником ТОВ "Бракарард" був вже ОСОБА_2 , який і підписував документи від імені цього підприємства. При цьому, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором та учасником ТОВ "Бракарард" з 16.01.2015р. є саме ОСОБА_2 . Водночас, до 16.01.2015р. позивач взаємовідносин з цим підприємством не мав (договір з ТОВ "Бракарард" укладено 16.01.2015р.) і відомості щодо участі у господарських операціях з позивачем саме ОСОБА_1 та підписання ним будь-яких документів по таким операціям матеріали справи не містять.

Такі висновки суду першої інстанції відповідачем не спростовані, інших доказів, суду для надання їх оцінки не надано.

Крім того, перевірка факту створення суб`єкта господарювання для ведення незаконної, спрямованої на формування податкової вигоди для третіх осіб діяльності ОСОБА_1 автоматично не може свідчити що й інший керівник цього суб`єкта господарювання вів фіктивну діяльність ТОВ "Бракарард".

Також, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що посилання відповідача, як зазначення в ухвалі суду на показання під час допиту у кримінальному провадженні, не відповідають вимогам належності на допустимості доказів в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання, у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. В силу положень ст.95 КПК України, інформація, що міститься в протоколі допиту, отриманого на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності вироку у кримінальному провадженні, в рамках якого проводився допит), може бути визнана як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в мажах даної справи здійснено не було.

Суд апеляційної інстанції не надає оцінку доводам відповідача щодо порушення позивачем стосовно завищення витрат по відшкодуванню вартості авіаквитків, оскільки в цій частині судові рішення є нескасованими.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі №804/6406/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак