Справа № 420/13226/20
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, у якому позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500030.2020.251989 від 15.07.2020, яке оформлено у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500030/2020/01360 від 16.07.2020 з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020;

- зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023);

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила про те, що 03.05.2020 нею придбано у США транспортний засіб Chevrolet Volt 2016 р.в., VIN НОМЕР_1 та з метою здійснення митного оформлення вказаного автомобіля 09.04.2020 року декларантом подано митну декларацію UA500500/2020/251989 щодо здійснення митного оформлення, у графі 33 якої зазначено код товару 8703 80 90 90 - «Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі: оснащені двигуном внутрішнього згоряння, який не з`єднаний з трансмісією, тобто не бере участі в пересуванні транспортного засобу, який призначений тільки для обертання електрогенератора, та інші транспортні засоби.

Проте, як вказує позивач, за результатами розгляду вказаної митної декларації та поданих документів відповідачем складено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 з причин прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020, яким змінено код товару за УКТЗЕД на 8703 60 90 10.

Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки для правильної класифікації вказаного автомобілю має значення лише те, що зазначений автомобіль використовує для приводу ведучих колів лише одне джерело енергії (електричну енергію) і пряма механічна передача крутого моменту двигуна внутрішнього згорання на ведучі колеса автомобіля відсутні, двигун внутрішнього згорання призначений для вироблення через генератор додаткової електричної енергії необхідної для живлення тягового електричного двигуна та зарядку акумуляторної батареї, а тому зазначений автомобіль повністю підпадає під опис коду УКТЗЕД 8703 80 90 90, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи.

Також позивач зазначив, що у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про відмову у митному оформленні транспортного засобу на підставі оскаржуваного рішення про зміну коду УКТ ЗЕД, позивач змушений був сплатити більше митних платежів.

Зокрема, за поданою митною декларацією №500500/2020/251989 від 15.07.2020 сума митних платежів складала - 44623,51 грн., у той час як після зміни коду Позивачу довелось сплатити 49222,29 грн. за поданою митною декларацією №UA500500/2020/252270 від 16.07.2020.

Таким чином, позивач вказує, що переплата митних платежів внаслідок зміни коду становить 4598,78 грн. та підлягає поверненню відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України за процедурою повернення надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів.

Щодо судових витрат у позові позивач зазначив, що поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи судові витрати, які складається із суми судового збору у розмірі 1681,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року, розгляд адміністративної справи №420/13226/20 призначений спочатку за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Також цією ухвалою суд:

встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали;

встановив позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив;

встановив відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення;

встановив третій особі семиденний строк з дати отримання цієї ухвали для подання пояснень до позовної заяви та семиденний строк з дати отримання відзиву на позовну заяву для подання пояснень щодо відзиву.

15 квітня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву з додатковими доказами.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідачем зазначено, що під час митного контролю заявленого позивачем 15.07.2020 року до митного оформлення транспортного засобу встановлено, що декларантом подано митну декларацію № UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 у режимі "імпорт", в графі 31 "Вантажні місця та опис товару" був наведений наступний опис товару № 1: "Легковий автомобіль: 1 шт. Марка - CHEVROLET Модель - VOLT. Календарний рік виготовлення - 2016 р.; Модельний рік виготовлення - 2017 р.

Серед документів, що підтверджують характеристики товару декларантом надано висновок експерта від 25.07.2017 року №3284/07 щодо аналогічного ТЗ та переклад інструкції до ТЗ.

Відповідно до висновку товар віднесений до коду УКТЗЕД « 8703 90 10 90» автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі: - інші: транспортні засоби, оснащені електричними двигунами: - інші.

Відповідно до інструкції, ТЗ даного типу мають 2 режими роботи - електричний та режим Розширеного діапазону. У 2 режимі, ТЗ отримує енергію, як від батареї, так і від двигуна, який живиться від палива.

Відповідач вказує, що листом Держмитслужби від 17.05.2017 №12352/7/99-99-19-03-01-17 «Про класифікацію автомобіля «Chevrolet Volt»» надано роз`яснення, відповідно до яких транспортний засіб марки «CHEVROLET» модель - VOLT, кузов типу хетчбек, оснащений тяговим (основним) синхронним електродвигуном змінного струму та двигун-генератором, також автомобіль обладнаний двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням, має трансмісію «Voltec». Електродвигун змінного струму приводиться в дію від літій-іонних акумуляторів, зарядження акумуляторів здійснюється від будь-якої звичайної розетки.

Відповідач зазначив, що на час митного оформлення автомобілів Chevrolet Volt в період з 2016 року по 02.07.2020 чинною в Україні була версія УКТ товарів 2012 року, згідно якої, зазначені автомобілі класифікувалися в товарній підпозиції 8703 22, як автомобілі з двигуном внутрішнього згоряння в залежності від строку експлуатації, у відповідності до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, та у тому числі з врахуванням положень листа ДФС України від 17.05.2017 № 12352/7/99-99-19-03-01-17.

Однак, як вказує відповідач, після ведення нової версії УКТ ЗЕД побудованої на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2017 року, в Поясненнях до товарної позиції 8703 УКТЗЕД (затверджених наказом Держмитслужби від 14.07.2020 №256) додано чіткі роз`яснення, у відповідності до яких, транспортні засоби, що поєднують поршневий двигун внутрішнього згоряння з одним або декількома електродвигунами, називаються "гібридними електротранспортними засобами (Hybrid Electric Vehicles, HEVs)".

Для механічної тяги ці транспортні засоби використовують енергію як палива, так і пристрою для накопичення електричної енергії (наприклад, електричного акумулятора, конденсатора, маховика/генератора). Існують різні типи гібридних електротранспортних засобів (HEVs), котрі відрізняються схемою трансмісії (такі як паралельні гібриди, послідовні гібриди, роздільні або послідовно-паралельні гібриди) і ступенем гібридизації (наприклад, повні гібриди, середні гібриди і гібриди з підзарядкою від електромережі). До гібридів з підзарядкою від електромережі (Plug-in Hybrid Electric Vehicles, PHEVs) відносяться електротранспортні засоби, електричні акумулятори яких можна заряджати від електричної розетки або зарядної станції.

Таким чином, з веденням нової версії УКТ ЗЕД, класифікація автомобіля «Chevrolet Volt» здійснюється у відповідній товарній підпозиції 8703 60 УКТ ЗЕД, в залежності від робочого об`єму циліндрів двигуна та строку експлуатації, як гібридний автомобіль з поршневим двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та з зворотно-поступальним рухом поршня і електродвигуном...який здатний заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електроенергії (Plug-in Hybrid Electric Vehicles, PHEVs), у відповідності до наказів Держмитслужби України від 01.07.2020 №234 «Про затвердження перехідних таблиць від УКТ ЗЕД версії 2012 року до УКТ ЗЕД версії 2017 року» та від 14.07.2020 №256 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності».

Враховуючи характеристики товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД, 16.07.2020 Одеською митницею Держмитслужби прийнято Рішення про визначення коду товару від 16.07.2020 №КТ- UA-2020, яким заявлений код УКТЗЕД (графа 33 митної декларації), змінений на код УКТЗЕД .

На підставі викладеного відповідач зазначає, що під час прийняття вищезазначеного рішення посадові особи митниці керувалися ЗУ «Про митний тариф України» від 04.06.2020 №674-ІХ, основними правилами інтерпретації УКТЗЕД, поясненнями до товарної позиції 8703, актом про проведення митного огляду від 16.07.2020 №UA500500/2020/251989, відтак це рішення є обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Також відповідач у відзиві заперечував щодо розміру заявлених судових витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що гонорар представника позивача у розмірі 5000, 00 грн. є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності.

З боку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, пояснення на позовну заяву або відзив до суду не надходили.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Підготовче провадження у справі було продовжено на тридцять днів.

Ухвалою суду від 23 березня 2021 року, яка постановлена на місці та занесена до протоколу судового засідання (протокольна ухвала), судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 26 квітня 2021 року, учасники справи не з`явились про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та своєчасно.

В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі за наявними у ній матеріалами.

Представники відповідача та третьої особи причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та пов`язані із цим обмеження, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з придбанням транспортного засобу, марки Chevrolet Volt 2016 р.в., VIN НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний - 2017, що використовувався, країна експорту США, заявила його до митного оформлення.

15 липня 2020 року позивачем, через уповноважену особу - декларанта, з метою митного оформлення вказаного автомобілю подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UA500500/2020/251989 разом з відповідними супровідними документами, згідно якої митна вартість товару була визначена у розмірі 4713,00 USD.

У графі №33 «Код товару» митної декларації зазначено код товару 8703 80 90 90 (а.с. 12-13).

До митної декларації додано: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) А2 від 03.05.2020; коносамент HLCUBSC200501850 від 09.05.2020; домашній коносамент HLCUBSC200501850-А від 09.05.2020; навантажувальний документ №5001А від 30.06.2020; декларація про походження товару №А2 від 03.05.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 02.04.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення №А2 від 03.05.2020; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, №3284/07 від 25.07.2017; паспорт громадянина України; інші некласифіковані документи, зокрема, переклад інструкції виробника від 11.08.2017; фото автомобілю від 15.07.2020; касовий ордер про сплату митних платежів №0.0..1 від 15.07.2020, ін.

Надання позивачем усіх вищевказаних документів до митного оформлення, заявленого за митною декларацією № UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 року автомобілю, не заперечується сторонами, та підтверджується карткою відмови (а.с. 18-19).

У графі 31 митної декларації позивачем наведено наступну характеристику товару: відповідно до технічної документації виробника Chevrolet Volt другого покоління є електричним транспортним засобом (ТЗ) з розширеним діапазоном руху. Електрична енергія є первинним джерелом енергії ТЗ, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії. Цей ТЗ має два режими роботи: Електричний Режим (ЕР) та Режим Розширеного Діапазону (РРД). В ЕР транспортний засіб рухається тільки за рахунок блоку електричної тяги. Він перетворює електричну енергію у механічну для приводу у рух коліс. У РРД транспортний засіб отримує енергію як від батареї так і від двигуна. В ЕР транспортний засіб не використовує пальне та не генерує вихлопні речовини. У цьому первинному(основному) режимі ТЗ живиться (приводиться у дію) електричною енергією, що зберігається у високовольтній батареї. ТЗ може працювати в цьому режимі до того моменту, коли у батареї зостається тільки невелика кількість електричного заряду (коли батарея досягає стану з низьким зарядом). Коли ТЗ досягає кінця свого електричного діапазону руху (коли батарея розряджається), він переключається у Режим Розширеного Діапазону. У цьому вторинному режимі електрична енергія генерується двигуном, який живиться від палива. Це вторинне джерело енергії розширює діапазон руху ТЗ. Функціонування ТЗ буде продовжено у режимі РРД до того моменту, коли може бути підключеним до джерела електричної енергії для поповнення заряду батареї високої напруги та відновлення Електричного режиму.

Автомобіль має пошкодження лівої передньої частини: фар, крил, бамперу, скла, підвіски та ін. Торгівельна марка - CHEVROLET Виробник - General Motors LLC Країна виробництва - US, що підтверджується маркуванням захищеною позначкою на центральній лівій стійці кузова транспортного засобу. Вивантажено з контейнера - FSCU9853718.

За результатами перевірки митної декларації, а також поданих разом із нею документів, митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року, а саме, щодо відмови у митному оформленні (випуску) товарів.

Підставою відмови зазначено: "Порушення вимог ст.257, 335 Митного кодексу України, п. 2, розд. II "Порядку... ", затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, в частині заповнення графи 33, а саме: невірно зазначено код товару №1; Прийнято рішення про визначення коду товару від 16.07.2020 №KT-UA-2020, яким змінено код товару (а.с. 18-19).

Також в картці відмови вказано на роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подання нової МД з урахуванням рішення про визначення коду товару від 16.07.2020 №KT-UA-2020. Можливість оскарження рішення про відмову у митному оформленні товару можливе відповідно глави 4 Митного кодексу України, або у суді.

Відповідно до рішення про визначення коду товару від 16.07.2020 року №KT-UA-2020, яким змінено код товару, посадовою особою відповідача наведений наступний опис товару (графа 31): Легковий автомобіль, з поршневим двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням та з зворотно-поступальним рухом поршня та електродвигуном в якості двигуна для пересування, який здатний заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електроенергії - (гібрид), такий що використовувався - 1шт. Марка - CHEVROLET Модель - VOLT Календарний рік виготовлення - 2016 р.; Модельний рік виготовлення - 2017 р.; Автомобіль - 6/у; Номер кузова (VIN) - НОМЕР_1 ; Номер шасі - немає даних; Номер двигуна - не визначений; Загальна кількість місць - 5; Кількість дверей - 5; Призначення автомобілю - пасажирський; Тип двигуна - гібрид (електричний двигун + бензиновий ДВЗ); Потужність електродвигуна - 111 кВт; Потужність ДВЗ - 101 к.с; Робочий об`єм ДВС - 1490 см3; Тягова батарея - 18,4 кВт/r; Колісна формула - 4/2; Тип кузова - хетчбек; Колір - білий; Показники одеметра - 59186; Автомобіль має пошкодження лівої передньої частини: фар, крил, бамперу, скла, підвіски та ін. Торгівельна марка - CHEVROLET Виробник - General Motors LLC Країна виробництва - lus, що підтверджується маркуванням захищеною позначкою на центральній лівій стійці кузова транспортного засобу. Вивантажено з контейнера - FSCU9853718 (а.с. 16-17).

Відповідач дійшов висновку, що правильним кодом товару є 8703 60 90 10.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки вважає, що код товару відповідає характеристикам 8703 80 90 90.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно визначень, наданих в пунктах 23-24 статті 4 Митного кодексу України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.2 ст.248 Митного кодексу України, засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Статтею 257 Митного кодексу України, регламентована процедура декларування.

У відповідності з частиною першою цієї статті, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 257 Митного кодексу України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.

Відповідно до частин 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною 2 статті 69 Митного кодексу України визначено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч.3 ст.69 Митного кодексу України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Відповідно до ч.4 ст.69 Митного кодексу України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо

Термін «класифікація товару» для цілей розділу ІV Митного кодексу України міститься в пункті 3 Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №650, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (Порядок №650), та розуміється як: визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України Про митний тариф України, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконання ст. 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.

Пункт 3 розділу І Порядку №650 визначає, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Відповідно п.1 та п.2 розділу ІІІ Порядку №650, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:

- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;

- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми Інспектор 2006 ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів а та б абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.

Згідно пунктів пункт 5 та 6 розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.

При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.

Відповідно до пункту 4.4. розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав:

МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ;

ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою митного органу відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Згідно статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Крім того, з метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, що затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401.

Відповідно до пунктів 1-4, 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД додатку до Закону України «Про Митний тариф України» від 04.06.2020 року № 674-IX класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:

(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;

(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.

6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatіs mutandіs), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Спірним у даній справі є питання за яким кодом УКТ ЗЕД необхідно класифікувати ввезений позивачем за МД UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 року легковий автомобіль марки Chevrolet Volt 2016 р.в., календарний рік виготовлення 2016, модельний - 2017, що використовувався, країна експорту США; номер кузова - VIN НОМЕР_1 ; номер шасі - немає даних, номер двигуна - не визначений; загальна кількість місць - 5; кількість дверей - 5, призначення автомобілю - пасажирський, тип двигуна - гібрид; робочий об`єм ДВС - 1490 см3, тягова батарея - 18,4 кВт/г, колісна формула - 4/2, тип кузова - хечбек, колір - білий, показними одометра - 59186; а саме за кодом УКТ ЗЕД 8703 80 90 90 як стверджує позивач, чи за кодом 8703 60 90 10 як наполягає відповідач.

Для вирішення вказаного питання необхідно дослідити опис товарів, які класифікуються за вказаними кодами, пояснення щодо їх класифікації та співставити такі описи та пояснення із характеристиками досліджуваного товару.

До коду УКТЗЕД 8703 80 90 90 відносяться автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі, інші транспортні засоби, що приводяться в рух тільки електричним двигуном, що використовувалися, що приводяться в рух електричним двигуном та двигуном внутрішнього згоряння, який не з`єднаний з трансмісією, тобто не бере участі в пересуванні транспортного засобу, який призначений тільки для обертання електрогенератора, та інші транспортні засоби.

Судом встановлено, що, відповідно до технічної документації, яка є загальнодоступною в мережі Інтернет на веб-сайті General Motors LLC як компанії-виробника, автомобіль Chevrolet Volt є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху (ЕКЕУ - Електричний Транспортний засіб, що може працювати у Режимі Розширеного Діапазону). Він використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух в будь-який час (завжди). Електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії. Цей транспортний засіб має два режими роботи: Електричний Режим та Режим Розширеного Діапазону. В Електричному Режимі даний транспортний засіб рухається тільки за рахунок блоку електричної тяги. Він перетворює електричну енергію у механічну для приводу у рух коліс. У Режимі Розширеного Діапазону транспортний засіб отримує енергію як від батареї, так і від двигуна.

В Електричному Режимі транспортний засіб не використовує пальне та не генерує вихлопні речовини з задньої вихлопної труби. У цьому первинному (основному) режимі транспортний засіб живиться (приводиться у дію) електричною енергією, що зберігається у високовольтній батареї. Транспортний засіб може працювати у цьому режимі до того моменту часу, коли у батареї зостається тільки невелика кількість електричного заряду (коли батарея досягає стану з низьким зарядом).

Коли транспортний засіб досягає кінця свого електричного діапазону руху (коли батарея розряджається), він переключається у Режим Розширеного Діапазону (РРД) У цьому вторинному режимі електрична енергія генерується двигуном, якій живиться від палива. Це вторинне джерело електричної енергії розширює діапазон руху транспортного засобу. Функціонування транспортного засобу буде продовжено у режимі РРД до того моменту, коли транспортний засіб може буди підключеним до джерела електричної енергії для поповнення заряду батареї високої напруги та відновлення Електричного Режиму.

Батарея високої напруги буде продовжувати постачати певну кількість енергії; працювати разом з двигуном для забезпечення максимальної (пікової) продуктивності коли це вимагається, наприклад при підйомі на крутий нахил або при маневрах, потребують великого прискорення. Батарея не буде заряджатися, та електричний діапазон роботи транспортного засобу не буде відновлюватися за рахунок енергії від двигуна.

Як у Електричному Режимі, так і у Режимі Розширеного Діапазону, коли транспортний засіб рухається з малою швидкістю, або зупиняється, двигун буде працювати без відключення, якщо транспортний засіб знаходиться в увімкненому стані, за виключенням того, коли блок електричного приводу знаходиться в положенні N (Нейтральне). Двигун відключиться або буде залишатися відключеним при низькій швидкості транспортного засобу у положенні N (Нейтральне). В таких випадках батарея високої напруги не буде заряджатися. При цих умовах, батарея високої напруги, все ще може розряджатися при використанні кондиціонеру або інших навантаженнях на мережу 12 Вольт.

Як у Електричному Режимі, так і у Режимі Розширеного Діапазону, у випадку несправності батареї високої напруги, двигун може працювати без відключення з метою генерації необхідної електрики. Лампочка індикатора несправності буде включена (почне світитися).

При цьому, суд також враховує висновок експерта №20-5292 судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Chevrolet Volt від 20.10.2020 року (а.с.37-48) з оцінки ідентичного транспортного засобу як додаткового джерела інформації про технічні характеристики автомобіля позивача в сукупності з іншою інформацією наявною в техніко-технологічній документації на товар, з метою офіційного з`ясування всіх обставин, зокрема для складення більш повного уявлення про технічні, якісні характеристики транспортного засобу, яким зазначено: «Для здійснення руху автомобіля марки Chevrolet Volt постійно використовується електрична силова установка, тобто рух автомобіля приводиться за рахунок лише електричної енергії. Коли автомобіль досягне межі електричного струму, він перемикається в режим збільшеного пробігу, в цьому режимі електроенергія буде вироблятися електричним двигуном-генератором, який приводиться в дію двигуном внутрішнього згоряння. Для здійснення руху у цьому автомобілі постійно використовується електрична силова установка. При проведенні дослідження встановлено що автомобіль марки Chevrolet Volt безпосередньо приводить в рух тяговий електричний двигун, тобто крутний момент на ведучі колеса автомобіля передається від тягового електричного двигуна, пряма механічна передача крутного моменту від двигуна внутрішнього згоряння на ведучі колеса відсутня. згорання на ведучі колеса відсутня. У результаті чого експлуатація автомобіля марки Chevrolet Volt без головного тягового електричного двигуна, та за відсутності високовольтної акумуляторної батареї або при умові експлуатації тільки за рахунок двигуна внутрішнього згоряння без акумуляторної батареї неможлива».

Таким чином, відповідно до експертного висновку та технічної документації, автомобіль Chevrolet Volt має електричний двигун та двигун внутрішнього згоряння, при чому електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії, тобто автомобіль Chevrolet Volt є двокомпонентним товаром відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

Суд зазначає, що технічна документація на автомобілі Chevrolet Volt є загальнодоступною в мережі Інтернет на веб-сайті General Motors LLC як компанії-виробника автомобіля Chevrolet Volt про те, що даний автомобіль є електричним транспортним засобом з розширеним діапазоном руху та використовує електричну систему тяги, що приводить транспортний засіб у рух завжди.

Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Законних підстав для зміни на власний розсуд опису товару на інший, ніж зазначено в технічній документації, у відповідача немає.

Таким чином, автомобіль Chevrolet Volt слід класифікувати відповідно до техніко-технологічної документації на нього за кодом товару УКТЗЕД 8703 80 90 90.

Необхідно зазначити, що УКТЗЕД та Основні правила його інтерпретації не містять поняття чи коду товару «автомобіль, що обладнаний гібридною силовою установкою», тому класифікація легкового автомобіля можлива:

- або за ознакою двигуна внутрішнього згоряння,

- або за ознакою електродвигуна,

- або, якщо легковий автомобіль має одночасно і електродвигун, і двигун внутрішнього згоряння, за Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД.

Виходячи з наведеного, автомобіль Chevrolet Volt є двокомпонентним товаром, і ця обставина однозначно встановлена на підставі технічної документації виробника та не заперечується сторонами, необхідно застосовувати наступні правила класифікації товарів, встановлені Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД:

(b) ... Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

У разі коли згідно з правилом 2 (Ь) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис ...

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (а), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (а) або З (Ь), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються (товарна позиція 8703 90 10 90 (транспортні засоби, оснащені електричними двигунами, інші) більша за товарну позицію 8703 22 90 10 (транспортні засоби- оснащені двигуном: внутрішнього згоряння)).

Таким чином, відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, автомобіль Chevrolet Volt як легковий автомобіль (товар), який складається з двох компонентів, які є основою для класифікації, повинен класифікуватись:

- за компонентом, який описується конкретніше;

- за компонентом, який визначає його основні властивості,

- або за найбільшим порядковим номером серед товарних позицій.

Оскільки автомобіль Chevrolet Volt описується конкретніше за його основним компонентом - електродвигуном, оскільки електродвигун автомобіля Chevrolet Volt є компонентом, який визначає основні властивості автомобіля Chevrolet Volt, та оскільки товарна позиція 8703 80 90 90 є більшою за товарну позицію 8703 60 90 10, тому автомобіль Chevrolet Volt необхідно класифікувати за товарною позицією 8703 80 90 90.

Аналіз інформації про автомобіль відповідно до його технічної документації дає підстави прийти до висновку про те, що автомобіль Chevrolet Volt має електричний двигун та двигун внутрішнього згоряння, при чому електрична енергія є первинним джерелом енергії транспортного засобу, в той час як пальне є вторинним джерелом енергії, тобто автомобіль Chevrolet Volt є двокомпонентним товаром відповідно до Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

Аналогічного висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 420/5592/19.

Матеріалами справи підтверджено, що ввезений автомобіль належить класифікувати за кодом УКТЗЕД 8703 80 90 90.

Решта доводів та заперечень відповідача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

У свою чергу, згідно ч. 2 ст. 256 Митного кодексу України, у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частини четвертої статті 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку про те, що правомірність рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 , за поданою митною декларацією UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 року, яке оформлене у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року, не доведена відповідачем та не підтверджується матеріалами справи, що є підставою для визнання його неправомірним та скасуванням.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Одеською митницею безпідставно відмовлено в митному оформленні (випуску) задекларованого позивачем транспортного засобу (Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500030/2020/251989 від 15.07.2020 року).

Щодо позовних вимог про зобов`язання Одеської митниці Держмитслужби підготувати висновок про повернення суми надміру сплачених митних платежів, суд зазначає наступне.

Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів.

Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі міститься у податковому законодавстві.

Відповідно до пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені ст. 43 Податкового кодексу України, зокрема:

43.1. Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

43.2. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

43.3. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

43.4. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

43.5. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Статтею 301 Митного кодексу України передбачено повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Згідно з ч. 1 цієї статті, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч. 2).

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (ч. 3).

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку (ч. 4).

За приписами ч. 6 ст. 301 Митного кодексу України, повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 25 жовтня 2019 року № 454) затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (надалі - Порядок №643), який визначає, зокрема, процедури під час повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, у тому числі у випадках, зазначених у частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 1,2,6,7 розд. ІІІ Порядку №643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці Держмитслужби (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 43 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 643 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Таке правозастосування відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 2 січня 2019 року по справі №803/1582/13-а.

На підставі викладеного суд приймає обґрунтування позивача щодо позовних вимог про зобов`язання Одеської митниці Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).

Так, у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у митному оформленні транспортного засобу на підставі рішення про зміну коду УКТ ЗЕД, позивач змушений був сплатити більше митних платежів.

Зокрема, за поданою митною декларацією №500500/2020/251989 від 15.07.2020 сума митних платежів складала - 44623,51 грн., у той час як після зміни коду Позивачу довелось сплатити 49222,29 грн. за поданою митною декларацією №UA500500/2020/252270 від 16.07.2020.

Таким чином, переплата митних платежів внаслідок зміни коду становить 4598,78 грн.

Водночас, судом під час розгляду даної справи встановлено, що автомобіль Chevrolet Volt (2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 ), заявлений позивачем до митного оформлення, необхідно класифікувати за товарною позицією 8703 80 90 90, а не за кодом 8703 60 90 10, який визначив відповідач.

Дана правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.10.2020 по справі № 420/5592/19 (К/9901/22611/20).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, а також необхідність належного захисту порушених прав позивача, суд, визнаючи протиправним рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 , за поданою митною декларацією UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 року, яке оформлене у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року, вважає необхідними: зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є належним та достатнім у даному випадку.

При цьому, суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не наведено заперечень щодо позовних вимог у цій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що попередньо у позовній заяві позивачем були заявлені вимоги про розподіл на користь позивача судових витрат, які складаються із суми судового збору у розмірі 1681,00 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти такої суми правової допомоги з огляду на неспівмірність таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду договір 20/11/2020 про надання правничої допомоги від 20 листопада 2020 року (а.с.10-11), який укладений між адвокатом Романюком Валерієм Іллічем (діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000233 від 23 березня 2018 року) (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт).

Відповідно до умов вказаного договору, Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правовому допомогу щодо представництва інтересів останнього в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді, Одеській митниці Держмитслужби, з питання представництва клієнта як позивача, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу (п.1.1).

Правова допомога полягає в: наданні усних та письмових консультацій та роз`яснень щодо правових питань, що стосуються розмитнення авто; складанні необхідних для справи документів; представництві клієнта в Одеській митниці, митних постах, судах (1.2).

У п. 3.1 Договору 20/11/2020 про надання правничої допомоги сторони погодили, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. за правову допомогу щодо представництва його інтересів по адміністративній справі (в порядку КАС України) щодо визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про зміну коду товару та відмову у митному оформленні транспортного засобу (п.3.1).

У суму гонорару включається повний юридичний супровід щодо оскарження рішення Одеської митниці по зміні коду товару та відмову у митному оформлені, а саме: консультація: правовий аналіз документів; аналіз судової практики; підготовка та подача позовної заяви з додатками; підготовка всіх процесуальних документів; участь в суді, у разі якщо справа буде розглядатися за правилами затильного позовного провадження; подача апеляційної скарги, у разі відмови судом 1-ї інстанції у задоволені позовних вимін; звернення рішення до виконання; інші процесуальні дії, передбачені КАС України (п.3.2).

Розмір гонорару у сумі 5000 грн. не може бузи збільшений або зменшений та становить фіксовану суму за яку адвокат бере на себе зобов`язання по паланню кліпну правової допомога щодо повного вирішення спірного питання з Одеською митницею, а порядку адміністративного судочинства (п.3.3).

Оплата гонорару здійснюється клієнтом після винесення судом рішення по справі, яке набрало законної сили (п.3.4).

Оплата послуг за представництво інтересів клієнта у Верховному суді або ЄСПЛ (при необхідності) здійснюється окремо, на підставі підписаного сторонами акту приймання-надання юридичних послуг (п.3.5).

Також на підтвердження наданих послуг позивач зазначив, що розмір гонорару визначений у фіксованому розмірі, який відповідає критеріям розумності та справедливості та не залежить від кількості витрачених годин та вчинених процесуальних дій та не потребує додаткового документального підтвердження (актів, тощо).

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч. 4 ст. 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Таким чином, суд встановив, що вартість роботи адвоката в межах даної справи складає 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві заперечував проти заявленої суми правової допомоги з огляду на неспівмірність таких витрат, однак не навів обґрунтувань у чому саме, на його переконання, полягає не співмірність витрат, не навів суму, яку вважає розумною, тощо.

Суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Наталія Михайленко проти України", від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу письмові докази, враховуючи те що представником позивача складено процесуальні документи по даній справі, надано відповідні докази, а також те, що розмір гонорару встановлено у фіксованому розмірі у договору, з урахуванням вищевикладеного правового висновку Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року, суд вважає співмірним та розумним розмір компенсації вартості наданих адвокатом послуг у розмірі 5000, 00 грн.

Окрім того, суд, з огляду на умови договору, зауважує, що відсутність доказів оплати наданих послуг не впливає на результат розгляду та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Такий висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2021 року по справі № 280/2635/20.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1682, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 5000, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 132, 134, 139, 194, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2016 р.в, VIN № НОМЕР_1 , за поданою митною декларацією UA500500/2020/251989 від 15.07.2020 року, яке оформлене у вигляді картки відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01360 від 16.07.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA-2020 від 16.07.2020 року.

Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 4598,78 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень сімдесят вісім копійок) та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (; 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1682, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби (; 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).

Суддя О.В. Глуханчук