Справа № 440/3026/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

03 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3026/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "База № 7" до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

30.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "База № 7" (далі - ТОВ "База № 7", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №617/5 "Про задоволення скарги".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3026/21; вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.04.2021 /а.с. 59, том 1/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 задоволено заяву ТОВ "База № 7" про вжиття заходів забезпечення позову у справі №440/3026/21. Зупинено дію пункту 2 наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 17.02.2021 №617/5 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі. Допущено ухвалу до негайного виконання /а.с. 139, том 1/.

19.04.2021 відповідачем разом з відзивом надано клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання представником відповідача зазначено, що позовні вимоги у цій справі заявлені на поновлення порушених спірним наказом майнових прав позивача. При цьому спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин з огляду на те, що відповідач, приймаючи спірний наказ №617/5 від 17.02.2021 стосовно скасування рішення від 04.03.2016 №№28607832, 28607853, прийняті приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненьської області Самсонюком Ф.П., від 29.10.2019 №№ 49410423, 49407389, 49406133, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Гришком В.В. щодо нежитлових приміщень в адміністративному будинку, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем, оскільки розглядав скаргу ОСОБА_1 . Таким чином, за доводами відповідача, спірні правовідносини є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем речового права на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси особи, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з скасуванням реєстраційних дій, тобто такі правовідносини обумовлені необхідністю захисту прав не у сфері публічно-правових відносин, а майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства. Спір про визнання протиправними дій та скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення щодо нежитлових приміщень в адміністративному будинку, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача. Участь Міністерства юстиції України у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Зазначений висновок ґрунтується на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, відображених у постановах від 16.05.2018 у справі №337/2535/17, від 12.12.2018 у справі №826/8687/16, від 27.02.2019 у справі №826/15089/17, від 30.07.2019 у справі № 826/7335/17, у яких Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових, або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів /а.с. 146-149, том 1/.

28.04.2021 підготовче засідання у справі не відбулося з огляду на перебування судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 01.06.2021 /а.с. 171, том 1/.

28.04.2021 представником ОСОБА_1. подана заява про залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 /а.с. 172-173, том 1/.

Протокольною ухвалою суду від 01.06.2021 підготовче засідання відкладено на 15.06.2021 з огляду на задоволення клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання /а.с. 154, том 2/.

14.06.2021 до суду представником відповідача надано клопотання про залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 /а.с. 157-158 том 2/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 задоволено клопотання Міністерства юстиції України про залучення у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 . Залучено у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 . Підготовче засідання відкладено до 06.07.2021 /а.с. 160, том 2/.

05.07.2021 до суду надійшли заперечення від представника позивача на клопотання про закриття провадження у справі, яке вмотивоване, зокрема, тим, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги виключно порушенням процедури розгляду відповідачем скарги на дії, тому спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства /а.с.167-168, том 2/.

Протокольною ухвалою суду від 06.07.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.07.2021 з огляду на необхідність надання додаткових доказів у справі /а.с. 35, том 3/.

Протокольною ухвалою суду від 20.07.2021 підготовче засідання відкладено до 03.08.2021 з огляду на задоволення клопотання представників позивача та третьої особи про відкладення підготовчого засідання у справі /а.с. 65, том 3/.

Відповідно до положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі здійснено судом у порядку письмового провадження.

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;

відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до правового висновку в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №821/669/17 (провадження у справі закрито), спір, що розглядаються, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (право оренди на спірні земельні ділянки), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача. Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення держреєстраторів про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельні ділянки іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо тих же земельних ділянок. Участь Мін`юсту у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №820/3703/17, від 19.06.2019 у справі №802/385/18-а, від 12.02.2020 у справі №1840/3241/18, постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №826/6795/17, від 28.04.2021 у справі №826/10530/18.

Як наведено у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №826/6795/17, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спір, який розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач - Мін`юст, приймаючи оспорюваний наказ від 17.02.2021 №617/5 "Про задоволення скарги", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою ОСОБА_1 , а не позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи суб`єктний склад сторін, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає розгляду господарським судом у порядку провадження, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись статтею 183, пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 241, 243, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі №440/3026/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "База № 7" до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутись з цим позовом до господарського суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна