Справа № 357/4805/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4805/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольги Іванівни, Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований 11.05.2021 року, мотивуючи тим, що постановою №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС від 12.04.2021 року, винесеною інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох О.І., його, як директора Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. згідно ст. 188-6 КУпАП за невиконання припису інспектора праці від 26.02.2021 року №КВ 461/31/АВ/П, про необхідність усунення порушень законодавства про працю, а саме виплатити заробітну плату за січень і лютий 2021 року працівниці центру ОСОБА_2 . Вважає постанову неправомірною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Склад адміністративного правопорушення включає в себе: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. При відсутності однієї зі складових відсутній і склад адміністративного правопорушення в діях особи. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Отже, згідно зі ст. 9 КУпАП України тільки при наявності повного складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності. Отже, якщо відсутня хоч б одна зі складових, то відсутній і склад адміністративного правопорушення і особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності. Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП України, яке йому інкриміноване, передбачає лише умисну форму вини. Інспектор Цімох О.І. при розгляді справи про адміністративне правопорушення не виконала вказані вимоги ст. 280 КУпАП, що й призвело до ухвалення нею неправомірного рішення. При ознайомленні з протоколом про адміністративне правопорушення він надав інспектору пояснення, в якому вказав, що її припис він не міг виконати з об`єктивних, незалежних від нього причин і надав відповідні докази цьому. У зв`язку з адміністративно-територіальною реформою в Україні установа, яку він очолює, мала бути передана від Білоцерківської райдержадміністрації до Маловільшанської об`єднаної територіальної громади, що підтверджується листом голови РДА першому заступнику голови Київської ОДА. Крім того, станом на 29.03.2021 року установа не була передана і неприйнята до комунальної власності Маловільшанської ОТГ і відповідно вона не фінансувалася з бюджету ОТГ. В той же час з районного бюджету кошти на утримання установи, яку він очолює, з 1 січня 2021 року також перестали виділятися. Про це також він наголошував інспектору праці під час розгляду справи, адже з врахуванням таких обставин він не мав можливості виконати її припис в частині виплати заробітної плати працівниці ОСОБА_2 , оскільки, як і інші працівники установи, також не отримує заробітної плати у зв`язку з відсутністю фінансування. Тобто, його вини немає, як у невиконанні припису інспектора, так і в невиплаті заробітної плати ОСОБА_2 .. Тим більше, що Верховний Суд у численних своїх рішеннях щодо невиплати заробітної плати також наголошує, що у разі відсутності бюджетного фінансування у діях відповідної посадової особи відсутній склад такого правопорушення як невиплата заробітної плати. У зв`язку з вищевикладеним, просив визнати неправомірною та скасувати постанову №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС від 12.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ст. 188-6 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

01.07.2021 року, після усунення позивачем недоліків позову, судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

04.08.2021 року відповідач інспектор праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольга Іванівна подала до суду письмові пояснення у справі, в яких зазначила, що нею Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_2 від 27.01.2021 року вх. №Ш-475, погодження Держпраці від 12.02.2021 року № 876/3.1/13-21, наказу від 19.02.2021 №755 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.02.2021 № 461, проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання законодавства про працю у Білоцерківському районному територіальному центрі надання соціальних послуг, за юридичною адресою: АДРЕСА_1 В ході проведення інспекційного відвідування 26.02.2021 року в Білоцерківському районному територіальному центрі надання соціальних послуг, було виявлено порушення вимог ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Зокрема, відповідно до наданих розрахунково-платіжних відомостей за січень та лютий 2021 рік ОСОБА_2 нараховано заробітну плату за січень 2021 року в розмірі 6924,02 грн., до виплати - 5573,84 грн., за лютий 2021 року - 6841,32 грн., до виплати - 5507,20 грн. Колективним договором Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг п. 3.7. передбачено виплата заробітної плати два рази на місяць, а саме: з 15-20 число за першу половину місяця;з 29-5 число за другу половину місяця. Проте, на момент інспекційного відвідування заробітна плата за січень 2021 року та частина за лютий 2021 року ОСОБА_2 виплачена не була. Тому, за результатами інспекційного відвідування складено акт від 26.02.2021 №КВ461/31/АВ, у якому зафіксоване порушення вимог законодавства про працю, складено протокол від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П/ПТ, який був направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та внесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 26.02.2021 року № КВ461/31/АВ/П із зазначенням строку (до 26.03.2021) про виконання цього припису. Керівника Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг ОСОБА_1 про виконання цього припису, у визначені в ньому строки, було зобов`язано надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування до Головного управління Держпраці у Київській області. У період з дати вручення припису 26.02.2021 року по дату усунення виявлених порушень 26.03.2021 року, та станом на 12.04.2021 року, від Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг не надходила будь-яка інформація щодо виконання вимог припису від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ або щодо неможливості його виконання. В зв`язку з відсутністю даної інформації, на підставі контролю виконання припису від 26.02.2021 року № КВ461/31/АВ/П, наказу від 01.04.2021 року №1431 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 01.04.2021 року №1039 нею було проведено інспекційне відвідування на предмет контролю виконання припису від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П. Під час проведення інспекційного відвідування щодо контролю виконання припису встановлено, що припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П не виконано, оскільки порушено вимоги ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Так, відповідно до наданих копій розрахунково-платіжних відомостей за січень та лютий 2021 рік ОСОБА_2 нараховано заробітну плату за січень2021 року в розмірі 6924,02 грн., до виплати - 5573,84 грн., за лютий 2021 року - 6841,32 грн., до виплати - 5507,20 грн. На момент інспекційного відвідування щодо контролю виконання припису від 12.04.2021 року заробітна плата за січень 2021 рік та частина за лютий 2021 рік ОСОБА_2 виплачена не була. Під час проведення інспекційного відвідування щодо контролю виконання припису від 12.04.2021 року керівником Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг не було надано належних допустимих доказів щодо неможливості виконання порушень, зазначених у приписі від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П. Тому, виходячи з вищевикладеного, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю Цімох О.І. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2021 року №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС (передбачене статтею 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення). З урахуванням вищезазначеного, нею, як Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12.04.2021 року №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС у відповідності до вимог чинного законодавства.

09.08.2021 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на пояснення, в якій зазначив, що як і в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідач Цімох О.І. обґрунтовує законність свого рішення тим, що він не виконав її припис в частині виплати заробітної плати його підлеглій працівниці. У своїй позовній заяві він вказував на відсутність його вини у невиплаті заробітної плати, а, відповідно, і відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки з 01.01.2021 року було припинене бюджетне фінансування очолюваного ним комунального закладу. У зв`язку з цим за відсутності коштів він не мав можливості платити заробітну плату. При таких обставинах інспектор при проведенні перевірки і перед притягненням його до адміністративної відповідальності зобов`язана була перевірити ці його доводи. Проте, інспектор у своєму поясненні (відзиві) на це відповідає так: у посадових осіб органів Держпраці відсутні повноваження на проведення оперативно-слідчих дій для встановлення тих чи інших фактів. Таке пояснення інспектором Цімох О.І. своєї бездіяльності є абсурдним і нікчемним, оскільки жодних оперативно-слідчих дій їй не потрібно було виконувати, а лише строго виконувати вимоги ст. 280 КУпАП, яка вимагає від контролюючого органу (посадової особи) обов`язково з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні. Тобто, це прямий обов`язок інспектора Цімох О.І. , а не її право. Інших доводів на правомірність свого рішення щодо його інспектор Цімох О.І. у своєму поясненні (відзиві) не навела. Згідно КАС України саме на суб`єкті владних повноважень лежить тягар доказування правомірності його дій чи бездіяльності. Інспектор Цімох О.І., а відтак і співвідповідач ГУ Держпраці у Київській області не надали суду докази правомірності свого рішення, а саме: наявність в його розпорядження необхідних коштів для виплати заробітної плати працівникам і умисну невиплату ним заробітної плати. У зв`язку з цим просив визнати неправомірною і скасувати постанову №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС від 12 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач інспектор праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольга Іванівна у судове засідання не засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмових поясненнях просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці, у судове засідання не засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заяв щодо спору та з процесуальних питань до суду не подали.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є директором Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг з 12.04.2012 року згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 12.04.2012 року №15-к (а.с.52), що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 50-51).

З матеріалів справи вбачається, що інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольгою Іванівною, на підставі звернення фізичної особи ОСОБА_2 від 27.01.2021 вх. №Ш-475, погодження Держпраці від 12.02.2021 року№876/3.1/13-21, наказу заступника начальника ГУ Держпраці у Київській області від 19.02.2021 №755 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.02.2021 № 461, проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання законодавства про працю у Білоцерківському районному територіальному центрі надання соціальних послуг, за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ, у якому зафіксоване порушення вимог законодавства про працю (а.с.39-49). В ході проведення інспекційного відвідування в Білоцерківському районному територіальному центрі надання соціальних послуг, було виявлено порушення вимог ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», зокрема, відповідно до наданих розрахунково-платіжних відомостей за січень та лютий 2021 рік ОСОБА_2 нараховано заробітну плату за січень 2021 року в розмірі 6924,02 грн., до виплати - 5573,84 грн., за лютий 2021 року - 6841,32 грн., до виплати - 5507,20 грн.. Колективним договором Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг п. 3.7. передбачено виплата заробітної плати два рази на місяць, а саме: з 15-20 число за першу половину місяця; з 29-5 число за другу половину місяця. Проте, на момент інспекційного відвідування заробітна плата за січень 2021 року та частина за лютий 2021 року ОСОБА_2 виплачена не була.

Також, 26.02.2021 року інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольгою Іванівною було складено протокол від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П/ПТ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 61-62), який був направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

26.02.2021 року інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольгою Іванівною було внесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № КВ461/31/АВ/П (а.с. 63-65), яким керівника Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг ОСОБА_1 було зобов`язано про виконання цього припису, у визначені в ньому строки (до 26.03.2021), надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування до Головного управління Держпраці у Київській області.

12.04.2021 року, на підставі контролю виконання припису від 26.02.2021 року № КВ461/31/АВ/П, наказу від 01.04.2021 року №1431 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 01.04.2021 року №1039 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю Цімох О.І. було проведено інспекційне відвідування на предмет контролю виконання припису від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П, за результатами якого складено акт від 12.04.2021 року №КВ461/31/АВ (а.с. 66-76). В ході проведення інспекційного відвідування щодо контролю виконання припису встановлено, що припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П не виконано, оскільки порушено вимоги ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до наданих копій розрахунково-платіжних відомостей за січень та лютий 2021 рік ОСОБА_2 нараховано заробітну плату за січень 2021 року в розмірі 6924,02 грн., до виплати - 5573,84 грн., за лютий 2021 року - 6841,32 грн., до виплати - 5507,20 грн.. На момент інспекційного відвідування щодо контролю виконання припису від 12.04.2021 року заробітна плата за січень 2021 рік та частина за лютий 2021 рік ОСОБА_2 виплачена не була та керівником Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг не було надано належних допустимих доказів щодо неможливості виконання порушень, зазначених у приписі від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П.

За цим фактом головним державним інспектором управління з питань праці Цімох О.І. 12.04.2021 року відносно позивача було складено протокол №КВ1039/31/АВ/П/ПТ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП (а.с. 82-83).

Також,12.04.2021 року інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольгою Іванівною, відносно директора Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС (а.с. 2-4, 84-85), відповідно до якої, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 12.04.2021 року №КВ 1039/31/АВ/П/ПТ та додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення, інспектором встановлено, що ОСОБА_1 директор Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг з 12.04.2012 року, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП за невиконання припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 26.02.2021 року №КВ461/31/АВ/П, оскільки порушено ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» (невиплату заробітної плати за січень і лютий 2021 року працівниці центру Шелест О.В.). Вказаною постановою позивача піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 188-6 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіальних органів щодо усунення порушень законодавства про працю, зайнятість населення та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або недопущення посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 230-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (стаття 188-6).

Так, пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 визначає, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пп.6 п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п.7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення №96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

В даному випадку Головне управління Держпраці у Київській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАП, посадова особа Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці, уповноважена на розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальних органів або недопущенням посадових осіб цих органів до здійснення заходів державного нагляду (контролю), підстави яких визначені законом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови №КВ 1039/31/АВ/П/ПТ/ПС від 12.04.2021 року, остання винесена інспектором праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольгою Іванівною відносно позивача як посадової особи - директора Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг, у зв`язку невиконанням припису від 26.02.2021 р. за порушення ч. 1, 2 ст.115 КЗпПУ, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 850 грн. за ст. 188-6 КУпАП.

Водночас, під час розгляду справи встановлено, що Білоцерківський районний територіальний центр надання соціальних послуг є бюджетною установою, як юридична особа зареєстрована за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна, вул. Паркова, 1, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Білоцерківська районна державна адміністрація. Територіальний центр утворений для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, або денного перебування. Діяльність територіального центру повинна відповідати критеріям діяльності суб`єктів, що надають соціальні послуги.

Згідно Положення про Білоцерківський районний територіальний центр надання соціальних послуг, затвердженого розпорядженням в.о. голови Білоцерківської районної державної адміністрації Ю.С. Савчуком 21.10.2016 року №737, Положення про територіальний центр, його структура за пропозицією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації, погодженою відповідно з структурним підрозділом з питань соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затверджується Білоцерківською районною державною адміністрацією. Кошторис, штатний розпис територіального центру затверджує голова Білоцерківської районної державної адміністрації. Територіальний центр очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку Білоцерківською районною державною адміністрацією за пропозицією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення Білоцерківської РДА, погодженою з структурним підрозділом з питань соціального захисту населення Київської ОДА.

Територіальний центр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінсоцполітики, актами інших центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також положенням про територіальний центр, розробленого відповідно до Типового положення.

Територіальний центр утримується за рахунок коштів, які відповідно до Бюджетного кодексу України, виділяються з місцевого бюджету на соціальний захист населення та соціальне забезпечення, інших надходжень, у тому числі від діяльності його структурних підрозділів, від надання платних соціальних послуг, а також від благодійних коштів громадян, підприємств, установ та організацій.

Згідно п. 13 Положення Гранична чисельність і фонд оплати праці працівників територіального центру затверджуються Білоцерківською районною державною адміністрацією. Умови оплати праці працівників територіального центру та штатна чисельність визначаються відповідно до законодавства з питань оплати праці, норм часу, чисельності та типового штатного нормативу чисельності працівників територіального центру, що затверджуються наказами Мінсоцполітики.

Згідно п. 11 Положення директор територіального центру, зокрема, організовує роботу територіального центру; подає Білоцерківській районній державній адміністрації пропозиції щодо штатного розпису, кошторису витрат центру;розпоряджається коштами територіального центру в межах затвердженого кошторису витрат та відповідно до їх цільового призначення, в тому числі на оплату: - проведення щорічного профілактичного медичного огляду соціальних працівників та соціальних робітників територіального центру, які безпосередньо надають соціальні послуги;- придбання для соціальних працівників та соціальних робітників спецодягу, взуття, велосипедів, проїзних квитків (або грошової компенсації за їх придбання);- придбання для оснащення структурних підрозділів територіального центру автотранспорту, засобів пересування, спеціальних засобів для догляду і самообслуговування; - підвищення кваліфікації осіб, які надають соціальні послуги.

Як вбачається з листа Білоцерківської РДА від 19.02.2021 року №06-09/184 (а.с. 5) Білоцерківська районна державна адміністрація повідомила першого заступника голови Київської ОДА про проблемні питання, які виникають при передачі установ і організацій, їх майна до сфери управління та власності відповідних територіальних громад Білоцерківського району. Білоцерківська райдержадміністрація неодноразово і наполегливо намагається довести до Білоцерківської районної ради та членів комісії з питань комунальної власності та приватизації правові та соціальні аспекти необхідності прийняття законодавчо обґрунтованих та вкрай необхідних рішень. Зокрема, на даний час залишились не вирішеними питання передачі об`єктів соціальної та культурної сфери, зокрема, Білоцерківський районний територіальний центр надання соціальних послуг та його структурні підрозділи. Усвідомлюючи важливість прийнятих рішень Білоцерківська РДА при передачі до комунальної власності установ та організацій, які надавали і надають послуги мешканцям Білоцерківського району та фінансувались (утримувались) за рахунок коштів районного бюджету, наголошувала про вихід зі складу засновників одразу після прийняття рішення про їх передачу до відповідної територіальної громади, що знайшло своє відображення в поданні до Районної ради про винесення питань на розгляд сесії від 21.12.2020 вих. № 06-09/1605. Одночасно райдержадміністрація звернулась з листом до голови Білоцерківської районної ради з проханням повідомити відповідні територіальні громади (за територіальним принципом) про передачу їм об`єктів інфраструктури та установ Білоцерківського району з метою їх утримання та фінансування з 01.01.2021 року, згідно бюджетних асигнувань .

З листа Маловільшанської сільської ради від 19.02.2021 року №113 директору територіального центру ОСОБА_1 (а.с. 7), вбачається, що Маловільшанська сільська територіальна громада в особі Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області повідомила його, що в зв`язку з тим, що до 01.01.2021 року Білоцерківський районний територіальний центр надання соціальних послуг не був переданий до комунальної власності Маловільшанської сільської територіальної громади, відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, установа не може здійснювати касові видатки для забезпечення функціонування Центру. Відповідно до наданих ним розрахунків, 09.02.2021 року Маловільшанська сільська рада звернулася з клопотанням до Білоцерківської районної державної адміністрації та Білоцерківської районної ради щодо термінового вжиття заходів відповідно до чинного законодавства щодо передачі Центру та його майна до комунальної власності Маловільшанської сільської територіальної громади та про надання міжбюджетного трансферу на забезпечення виплат кредиторської заборгованості по обов`язкових зобов`язаннях Центру в сумі 2 020 901,36 гривні.

Також, 13.04.2021 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/3227/21 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрито. Постанова набрала законної сили 26.04.2021 року (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень).

З даної постанови вбачається, що розпорядженням голови Білоцерківської районної державної адміністрації Л. Мерзлюк від 26.02.2021 року №38 територіальний центр вийшов із складу засновників Білоцерківської райдержадміністрації. Білоцерківська районна рада Київської області своїм рішенням №078-05-УІІІ від 26.02.2021 року передала із спільної комунальної власності територіальних громад Білоцерківського району до комунальної власності Маловільшанської сільської територіальної громади майно, закріплене за Білоцерківським районним територіальним центром надання соціальних послуг.

12.03.2021 року Білоцерківська районна рада своїм рішенням №085-06-VIII «Про внесення змін до рішення районної ради від 14.01.2021 р. №023-02-VIII» надала трансферт бюджету Маловільшанської сільської територіальної громади в сумі 1 922 000,00 грн. на погашення заборгованості територіальному центру (заробітна плата, енергоносії та послуги). Маловільшанська сільська рада увійшла до складу засновників Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рішення четвертої сесії VIII скликання Маловільшанської сільської ради №04-2021 від 06.04.2021 року, однак кошти, в тому числі для виплати заробітної плати, виділені з бюджету не були.

Зазначені обставини також вбачаються із пояснень позивача ОСОБА_1 (а.с. 53-54, 79), надані 25.02.2021 року та 12.04.2021 року головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох О.І. при проведенні інспекційних відвідувань на предмет дотримання законодавства про працю у Білоцерківському районному територіальному центрі надання соціальних послуг.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Отже, фактичні обставини справи свідчать про те, що до кола повноважень позивача не належать обов`язки щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати працівникам Білоцерківського районного територіального центру надання соціальних послуг та дотримання інших вимог трудового законодавства про порушення яких йде мова в оскаржуваній постанові, адже Білоцерківський районний територіальний центр надання соціальних послуг не є розпорядником коштів.

Таким чином, усунення зазначених в постанові порушень залежать не від дій позивача (директора ОСОБА_1), а від належного фінансування його структурних підрозділів і від строків отримання коштів.

Тому, враховуючи вищевикладене, у позивача відсутня реальна можливість не допускати порушення ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» зазначені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та відповідно відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП, а відтак позивач не може нести відповідальність за вчинення інкримінованих порушень за ст. 188-6 КУпАП.

Крім того, відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача під час провадження у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам КУпАП, оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 20).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. 19 Конституції України,ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 139, 241, 242, 244, 246,255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 7, 33, ст.188-6, 230-1, 245, 251, 252, 280, 283, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до інспектора праці Головного управління Держпраці у Київській області Цімох Ольги Іванівни(04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10), Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці (, місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10),про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №КВ1039/31/АВ/П/ПТ/ПС від 12.04.2021 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби України з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 10.08.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко