Справа № 460/9568/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
27 липня 2021 р. м. Рівне №460/9568/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув,
відповідача: представник не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" (далі іменується - позивач) до Управління Держпраці у Рівненській області (далі іменується - відповідач) про визнати протиправною та скасування постанови від 23.12.2020 №РВ8411/1122/000038/Т8-ФС про накладення штрафу.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2021позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" (вул. Київська 98а, м. Рівне, 33000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу від 23.12.2020 №РВ8411/1122/000038/Т8-ФС. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" (вул. Київська 98а, м.Рівне, 33000, ідентифікаційний код 23305481) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) судовий збір у розмірі 10500 грн.

09.07.2021 представником позивача подано заяву про вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 15800 гривень.

Подана заява обґрунтована тим, що на виконання договору про надання правової допомоги від 02.11.2020 адвокатом Бакуном Андрієм Юрійовичем надано правову допомогу товариству з обмеженою відповідальністю "Спілка", що пов`язана із оскарженням постанови про накладення штрафу від 23.12.2020 №РВ8411/1122/000038/Т8-ФС. Розмір такої допомоги склав 15800 гривень, що, окрім договору, підтверджується також додатком до договору, актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 05.07.2021, а також копіями квитанцій №10 від 07.07.2021 на суму 9000 грн. та №4 від 09.07.2021 на суму 6800 грн.

Ухвалою суду від 19.07.2021 призначено судове засідання для розгляду питання щодо стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від відповідача надійшло заперечення проти відшкодування витрат на правничу допомогу з тих підстав, що Управління Держпраці у Рівненській області попри позивачем заяву про ухвалення додаткового судового рішення не надіслало квитанції чи інші платіжні документи, що підтверджують фактичне понесення витрат на правничу допомогу. Відтак, відповідач вважає, що позивачем документально не підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання представники сторін не прибули, а відтак, з урахуванням положень частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розгляд заяви здійснити за відсутності представників сторін.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Особливості постановлення додаткового судового рішення врегульовано статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відтак, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є невирішення судом питання про судові витрати.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 згаданої статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката надано договір №С/20-11 від 02.11.2020, додаток №1 від 02.11.2020 до договору №С/20-11 від 02.11.2020, акт здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 05.07.2021, квитанції №10 від 07.07.2021 на суму 9000 грн., №4 від 09.07.2021 на суму 6800 грн., а також виписки по рахунку щодо сплати коштів.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" 05.07.2012, № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 200/14113/18-а.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Заявлені у заяві про ухвалення додаткового судового рішення вимоги позивача щодо повернення йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15800 грн. ґрунтуються на тому, що згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) №2 від 05.07.2021 замовнику (клієнту) надані такі послуги:

- складання позовної заяви (гонорар 7000,00 грн.);

- формування та підготовка письмових доказів та додатків до позовної заяви (1 година, гонорар 1000,00 грн.);

- підготовка копій позовної заяви та додатків до неї для подання до суду (1 година, гонорар 1000,00 грн.);

- підготовка та подання клопотання від 21.01.2021 (гонорар 1400,00 грн.);

- підготовка та подання відповіді на відзив від 05.02.2021 (1 година, гонорар 1500,00 грн.);

- підготовка та подання заяви про забезпечення позову від 01.04.2021 (гонорар 1400,00 грн.);

- участь у судових засіданнях (26.01.2021, 23.02.2021, 16.03.2021, 22.06.2021, 01.07.2021, 5 засідань по 2 год.; гонорар 2500,00 грн.).

Надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує те, що ця справа за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами віднесена судом першої інстанції на підставі статті 12 КАС України до справ незначної складності, а тому підготовка позовної заяви по суті у даній справі вимагала середнього обсягу юридичної роботи (проте не надмірного, значного).

При цьому, суд враховує й правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17, згідно із якою суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відтак, з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання суду розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити до 10000 гривень.

В свою чергу, на спростування тверджень представника відповідача суд зазначає, що у матеріалах справи наявні квитанції, що свідчать про понесення позивачем фактичних витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" (вул. Київська 98а, м. Рівне, 33000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка" (вул. Київська 98а, м.Рівне, 33000, ідентифікаційний код 23305481) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області (вул. Лермонтова, 7,м. Рівне,33028, ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28.07.21

Суддя В.В. Щербаков