Справа № 500/4150/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Мартиць О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4150/20 пров. № А/857/10237/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 500/4150/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ :

17.12.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019р. № Ф-2575-54 в розмірі 265396, 26 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2021р. позов залишено без розгляду, оскільки такий поданий із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Не погоджуючись із даною ухвалою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом порушено норми процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.04.2021р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Головне Управління ДПС у Тернопільській області виставив платнику ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019р. № Ф-2575-54 в розмірі 265396, 26 грн. (а.с. 25)

В досудовому порядку позивач не оскаржував дану вимогу.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України ).

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст.122 КАС України.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25.02.2021 року у справі № 580/3469/19.

ч.3 ст.123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого ст.122 КАС України, а не ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

ЄСПЛ у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France») зазначив, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (заява № 23805/94, параграф 36). У справі «Зубак проти Хорватії» ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що ст.6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у ст. 6, наприк лад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

В п.1 ст.6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France»), параграф 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява № 37878/02, параграф 50).

Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду колегія суддів виходить з наступного.

Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В даній справі, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду без поважних причин, оскільки про порушення своїх прав дізнався з дати отримання оспорюваної вимоги про сплату боргу, а саме 20.11.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням поштового відправлення №640, а в суд звернувся лише в грудні 2020 року.

Із копії вимоги про сплату боргу недоїмки № Ф-2575-54 яка датована - 07.11.2019р. видно, що податковий орган надіслав вказану вимогу позивачу рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримано поштовим відділенням «ВЕЛИКІ ГАЇ» №128 (а.с.25).

Проте, колегія суддів зазначає, що із веб-сайту Укрпошти про перевірку направлення рекомендованого листа видно, що відсутні відомості про направлення (отримання листа) та запропоновано здійснити перевірку даного відправлення через декілька годин. (а.с.58)

Отже, в даному випадку фактично не можливо встановити факт підтвердження, як направлення та і отримання оскарженої вимоги про сплату боргу недоїмки № Ф-2575-54 від 07.11.2019р. Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про початок обрахунку строку звернення з позовом до суду - день отримання позивачем вказаного відправлення, оскільки такий початок з даного повідомлення про вручення поштового відправлення не можливо встановити.

Крім того, на зазначеному вище рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній підпис ОСОБА_1 та є не зрозумілим хто був особою, яка отримала зазначене повідомлення.(а.с. 25)

Тобто, в даному випадку з даної копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не можливо встановити, хто є особою, яка отримала зазначене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.11.2019р. за № 640 та № 128.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину що ОСОБА_1 в позові зазначив що про існування оскарженої вимоги про сплату боргу від 07.11.2019р № Ф-2575-54 дізнався 25.10.2010р. із листа Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби від 21.10.2020р. про направлення для виконання та до відома постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 21.10.2020р.

Отже, строк на оскарження вказаної вимоги розпочався з дня коли позивач дізнався про неї - 25.10.2020р., оскільки в матеріалах справи відсутні інші відомості, які підтверджують початок обрахунку строку згідно ч. 2 ст.122 КАС України. Тобто, позивач дотримався шестимісячний строк звернення з позовом до суду, оскільки 17.12.2020р. звернувся до суду з позовом про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019р № Ф-2575-54

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду оскільки, позивач звернувся з даним позовом в межах шестимісячного строку звернення з позовом до суду, з дня коли дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

В ст. 320 КАС України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 500/4150/20 про залишення позовної заяви без розгляду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 09.08.2021р.