Справа № 160/11021/20
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11021/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (головуючий суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці Держмитслужби (далі Відповідач), в якій просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000307/2 від 13 липня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100070/2020/00257.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 04.02.2020 року між ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (покупцем) та компанією JIANGSU INTER-CHINA GROUP CORPRATION (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №0402.20. У липні 2020 року за наведеним контрактом на адресу позивача на умовах поставки СРТ-Київ, надійшли товари. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), позивач надав митному органу повний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, що в свою чергу містять достовірні відомості про визначення митної вартості товарів, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних. Проте, під час проведення митного контролю, відповідачем витребувано додаткові документи у зв`язку з тим, що ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, завантаженням, вивантаженням товарів до названого місця призначення; в товаросупровідних документах не вказані конкретні умови оплати; контрактом передбачено, що товар постачається в Україну на умовах поставки CIF та можуть бути змінені в рахунках-фактури, але поставка товару відбувається на умовах СРТ-Київ; у наданому коносаменті портом призначення та місцем призначення зазначено одне місто CHORNOMORSK, що суперечить умовам поставки СРТ-Київ; перевізником (особою, відповідальною за фрахт) у коносаменті наведено українську компанію. Позивач заперечує проти наведених доводів митниці, оскільки умови поставки СРТ-Київ (Інкотермс 2010) передбачають включення до вартості товару вартості транспортування до місця призначення, що відповідає і умовам контракту. На думку Позивача, Відповідач припустився помилки щодо неможливості встановити який спосіб оплати дійсний для оцінюваних товарів, оскільки за мовами контракту кінцевий строк оплати до кінці дії контракту. ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» не подано додаткові документи, а відповідачем безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправним, Позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі №160/11021/20 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови відмовлено (т. 2, а.с.80-84).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с.86-106).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, постановлення висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що:

- на підтвердження заявленої митної вартості товарів Позивачем надано Відповідачу повний пакет документів, передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, що в свою чергу містить достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

- умови оплати товару безпосередньо ціни товару не стосуються, у зв`язку з чим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару;

- п. 2 зовнішньоекономічного Контракту №0402.20 від 04 лютого 2020 року визначено, що: «В ціну на товар включено вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (в т.ч. завантаження, вивантаження, обробка, та їх транспортування до порту), страхування, та інших виплат, оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс-2010 передбачена продавцем».

- при опрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість і лише після цього, і тільки у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

04 серпня 2021 року в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представники Відповідача, кожен окремо, проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.02.2020 року між ТОВ «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» (покупцем) та іноземною компанією JIANGSU INTER-CHINA GROUP CORPRATION (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний Контракт №0402.20 (т. 1, а.с. 16-19).

За умовами Контракту Продавець продає, а Покупець купує товар у кількості та за ціною, обумовленими в Інвойсах до цього контракту, які є невід`ємною частиною (п. 1.1. Контракту).

Загальна сума Контракту становить 3 000 000,00 (три мільйони) доларів США. В ціну товару включено вартість тари, упаковки, маркування, перевезення (в т.ч. завантаження, вивантаження, обробка, та їх транспортування до порту), страхування, та інших витрат, оплата яких за умовами поставки в редакції Інкотермс 2010 передбачена Продавцем. Сторони звільняють одна одну від зобов`язань зі страхування вантажу за цим контрактом (п. 2.1. Контракту).

Умови поставки CIF Одеса, Чорноморськ, Південний (Інкотермс 2010). (п. 3.1. Контракту).

Умови поставки можуть бути змінені за взаємною згодою сторін і вказані в рахунках-фактурах (п. 3.2. Контракту).

Товар, який придбано Покупцем згідно з даним Контрактом передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Контракту. Умови оплати Товару можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію Товару відповідно (п. 4.1. Контракту).

Покупець, також, має право достроково оплатити товар повністю або частково, а Покупець зобов`язаний прийняти грошові кошти, що надійшли від Покупця, в якості належного виконання зобов`язань за цим Контрактом. При цьому, передплата, здійснена Покупцем, підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх поставок товару або на вимогу Покупця повертається Продавцем протягом 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги Покупця. У разі здійснення Покупцем 100% передплати, продавець не пізніше ніж за 10 днів до відвантаження будь-якими наявними в його розпорядженні засобами зв`язку інформує про це Покупця шляхом виставлення Покупцеві Інвойсу в розмірі 100% від загальної суми товару, що поставляється. В цьому випадку Товар повинен бути поставлений Покупцю або здійснене повернення передплати не пізніше 90 днів від дати попередньої оплати (п. 4.2. Контракту).

Платіж здійснюється в доларах США шляхом грошового переказу з рахунку покупця на рахунок Продавця (п. 4.3. Контракту).

За наведеним Контрактом на адресу Позивача на умовах поставки CРТ-Київ надійшов Товар, зокрема,: Товар №1 інструмент ручний з вмонтованим електричним двигуном, працює від зовнішнього джерела живлення, не містить радіопередавачів та приймачі: мережевий дриль-шуруповерт, 2-скор TD-72 3000 шт., мережевий дриль-шуруповерт, 2-скор TD-72Q 2000 шт., мережений дриль-шуруповерт TD-60 1400 шт. на суму 21510,00 доларів США; Товар №3 ручний інструмент: стамеска в асортименті 18360 шт. на суму 5956,80 доларів США; Товар №5 - запасні частини до електроінструменту дрилі-шуруповерту: ліва/права частини корпусу 20 шт., кнопка 68 шт., муфта тріскачки 20 шт. на суму 18,28 доларів США; Товар №8 - запасні частини до електроінструменту дрилі-шуруповерту: ротор - 300 шт., статор - 200 шт. на суму 144,00 доларів США.

З метою митного оформлення товару 13.07.2020 року декларантом Позивача подано до Київської митниці ЕМД №UA100070/2020/424593 разом з наступними документами:

-пакувальний лист PACKING LIST № TR20/026F від 31.05.2020 року (код документу 0271);

- рахунок-фактура INVOICE № TR20/026F від 31.05.2020 року (код документу 0380);

- коносамент BILL OF LADING №WMS20052685 від 31.05.2020 року (код документу 0705);

- міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 360779 від 07.07.2020 року (код документу 0730);

- документ про походження товару №TR20/026F від 31.05.2020 року (код документу 0862);

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500110/2020/000584 від 10.07.2020 року (код документу 1701);

- висновок експерта №ГО-1491 від 10.07.2020 року Дніпропетровської торгово-промислової палати (код документу 3016);

- комерційну пропозицію ОFFER б/н від 31.05.2020 року (код документу 3022);

- контракт №0402.20 від 04.02.2020 (код документу 4100).

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, Відповідачем встановлено, що документи, для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1) пунктом 4 контракту від 04.02.2020 року передбачена можливість попередньої оплати або відстрочка платежу, проте в наданих документах не вказано певні умови оплати за оцінюваний товар (передоплата, відстрочення платежу та на який термін), таким чином відсутня можливість встановити який спосіб оплати дійсний для оцінюваної партії товарів, а отже відсутні відомості щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті. Також зазначено, що умови оплати є одним із умов угоди (комерційні рівні), які впливають на ціну товару;

2) пунктом 3.1. контракту від 04.02.2020 року передбачено, що товар постачається в Україну на умовах поставки CIF та можуть бути змінені в рахунках-фактури. Поставка товару відбувається на умовах СРТ-Київ, що зазначено у рахунку-фактурі № TR20/026F від 31.05.2020 року. Разом з тим у наданому коносаменті №WMS20052685 від 31.05.2020 року портом призначення та місцем призначення зазначено одне місто CHORNOMORSK, що суперечить умовам поставки СРТ-Київ;

3) перевізником (особою, відповідальною за фрахт) у коносаменті наведено українську компанію, що також суперечить зазначеним умовам поставки СРТ-Київ, оскільки продавець у такому випадку укладає всі договори перевезення;

4) не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, страхуванням та робіт, пов`язаних із завантаженням товарів при доставці до названого місця призначення.

Позивачу запропоновано надати додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із використанням умов договору (угоди, контракту);

4)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

5)копію митної декларації країни відправлення з перекладом на мову офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до ст.254 МКУ;

6)якщо здійснено страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування з перекладом на мову офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до ст.254 МКУ;

7)якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

8)транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

9)виписку з бухгалтерської документації;

10) за наявності інші платіжні та/або банківські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

13.07.2020 року листом №1307/3 Позивач повідомив про відсутність можливості надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

За результатом проведеної митної оцінки та процедури консультацій з декларантом, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000307/2 від 13.07.2020 року, згідно з яким відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу з використанням наявної у митного органу інформації рівня митної вартості товарів зі схожими найменуваннями, однаковими торгівельними марками, тотожними комерційними умовами за вищими рівнями митної вартості.

В обґрунтування рішення зазначено, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є: неподання декларантом всіх запрошених документів, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливість митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100070/2020/00257.

Правомірність прийняття Відповідачем рішення про коригування митної вартості товару №UA100000/2020/000307/2 від 13.07.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100070/2020/00257 є предметом судового розгляду у даній справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, зокрема про те, що враховуючи встановлені у цій справі обставини та відсутність правових підстав для застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, Відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого Позивачем товару діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В даному випадку, спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої Позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом резервного методу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку Відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Київською митницею Держмитслужби встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Щодо посилань Відповідача на подання Позивачем до митного оформлення лише інвойсу (рахунку-фактури), який не містить умов щодо порядку проведення оплати, а контрактом передбачена можливість оформленні і інших документів (комерційних рахунків), що можуть містити інші умови оплати партії товару, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що самі по собі умови оплати товару безпосередньо ціни товару не стосуються, у зв`язку з чим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю товару а відтак, і суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Крім того, п. 4.1. Контракту передбачено, що товар, який придбано Покупцем згідно з даним Контрактом передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Контракту. Умови оплати Товару можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію Товару відповідно.

При цьому, інвойс, наданий Відповідачу для перевірки, не містить будь-яких інших умов оплати товару, які б відрізнялись від тих, що передбачені п. 4.1. Контракту.

Стосовно посилання Відповідача на не подання декларантом достовірних відомостей про включення до ціни товару на умовах СРТ витрат, пов`язаних з транспортуванням, страхуванням та робіт, пов`язаних із завантаженням товарів при доставці до названого місця призначення, суд зазначає наступне.

В спірному випадку умовами поставки є СРТ UA Київ в редакції Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі) термін CРТ (фрахт/перевезення оплачені до (обраного місця призначення) означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, визначеної продавцем, в узгодженому місці (якщо таке місце погоджено сторонами) та що продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та нести витрати з перевезення, необхідні для доставки товару у погоджене місце призначення. Умови поставки СРТ вимагають від продавця виконання митних формальностей для вивезення, якщо такі формальності застосовуються, проте продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності при ввезенні, сплачувати імпортні мита та виконувати інші митні формальності при ввезенні.

Тобто, за умовами поставки CРТ саме на продавця покладається обов`язок зі сплати вартості витрат з транспортування, завантаження та вивантаження товарів до місця призначення.

З матеріалів справи встановлено, що поставка товару здійснювалася на підставі зовнішньоекономічного контракту №0402.20, укладеного між Позивачем та іноземною компанією JIANGSU INTER-CHINA GROUP CORPRATION, за яким сторони визначили, що вартість тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (навантаження, вивантаження), страхування включені до ціни товару.

Відтак, умовами контракту на покупця (позивача) не покладено обов`язку зі сплати окремо вартості тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (в тому числі навантаження, вивантаження).

При цьому, Відповідачем не надано суду, будь-яких доказів спростування умов постави СРТ, та інших доказів, які свідчили б, що Позивач поніс додаткові витрати з транспортування товару до місця призначення.

Згідно з пунктом 7 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.

Таким чином, є безпідставним посилання митного органу на не надання до митного оформлення достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних для її обчислення (витрат на транспортування, завантаження та вивантаження товарів до місця призначення тощо), оскільки умовами контракту передбачено включення продавцем в ціну товару зазначених витрат, відповідно надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості таких витрат, митним законодавством не передбачено.

Стосовно аргументів Відповідача про ненадання Позивачем додатково витребуваних документів слід зазначити те, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст. 53 МК України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки у спірному випадку Позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

При цьому слід звернути увагу і на те, що митним органом не було обґрунтовано те, яким чином ненадані позивачем додатково витребувані документи, могли б вплинути на визначену митну вартість товару.

З огляду на викладене, враховуючи аргументи відповідача, які, на його думку, не дозволяли перевірити правильність заявленої митної вартості, приймаючи до уваги вказані обставини прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції вважає що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що надані декларантом до митного оформлення документи не підтверджували числові значення митної вартості та не дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом.

Крім того, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що визначена Відповідачем митна вартість товару ґрунтується на інформації з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

При цьому, Відповідач не зазначив, яким саме за якісними характеристиками (подібним чи аналогічним) є товар, митне оформлення якого вже здійснене.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення невизначеного товару не може розцінюватися як заниження Позивачем митної вартості, і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, а також не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність визначення Позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані Відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято з порушенням норм матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 11 травня 2021 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9223 (дев`ять тисяч двісті двадцять три) гривні 95 копійок, з яких: 3689,58 грн. судовий збір за подання позовної заяви, 5534,37 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року по справі №160/11021/20 скасувати.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000307/2 від 13 липня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100070/2020/00257.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФОРМ ЕНЕРДЖИ» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9223 (дев`ять тисяч двісті двадцять три) гривні 95 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 09 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов