Справа № 640/11995/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТУНА НОБІС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2019 року ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві, , в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 08 квітня 2019 року № в частині податкових накладних від 31 жовтня 2018 року № 25 щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 23875 грн 09 коп. та від 31 жовтня 2017 року № 14 щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 43 грн 33 коп.;

- стягнуто на користь ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві суму сплаченого судового збору у розмірі 960 грн 50 коп.;

- в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та здійснені порушення процесуальних норм, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апелянт зазначає, що факт порушення ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» граничних термінів реєстрації податкових накладних підтверджується актом камеральної перевірки, складеним у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Апелянт зазначає, що податкові накладні, які зазначені у акті перевірки та які зареєстровані з порушенням граничного строку, що встановлений п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, містять код ставки податку на додану вартість « 20», що свідчить про те, що вони складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за 2017 - 2018 року, за результатами якої складено акт від 27 лютого 2019 року № 2280/26-15-12-06/40282150.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме, недотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема: від 31 жовтня 2017 року № 14 (дата реєстрації 16 листопада 2017 року, 1 день затримки) та від 31 жовтня 2018 року № 25 (дата реєстрації 16 листопада 2018 року, 1 день затримки).

Позивачем 26 березня 2019 року подано до Головного управління ДФС у м. Києві заперечення на акт камеральної перевірки від 27 лютого 2019 року № 2280/26-15-12-06/40282150.

На підставі висновків акту перевірки від 27 лютого 2019 року № 2280/26-15-12-06/40282150 винесено податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № , яким до позивача застосовано штраф у загальній сумі 26644 грн 92 коп. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, що визначені п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу від 24 квітня 2019 року № 24/04 до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 14 червня 2019 року №27472/6/99-99-11-06-01-25 податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкову накладну від 31 жовтня 2018 року № 25 позивач надіслав на реєстрацію до ДФС України 15 листопада 2018 року об 19 год. 56 хв., тобто в межах гранично передбаченого операційного дня. У зв`язку з цим суд зазначив, що позивач своєчасно виконав зобов`язання, передбачені податковим законодавством, з реєстрації вказаної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно ж податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14, суд першої інстанції зазначив, що вказана накладна містить відмітку у верхній лівій частині документа - « 02», тобто «Складена на постачання неплатнику податку», що у відповідності до вимог п. 1201.1. ст. 1201 Податкового кодексу України не передбачає накладення на платника податку штрафу.

Рішення суду першої інстанції оскаржується Головним управлінням ДПС у м. Києві лише в частині задоволених позовних вимог.

Відтак, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України переглядає законність і обґрунтованість вказаного судового рішення тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції у оскаржуваній відповідачем частині, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції).

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманим продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (податкова накладна та/або розрахунок коригування) до Єдиного реєстру податкових накладних (Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - утримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Порядком № 1246 (у редакції, чинній станом на час формування податкової накладної від 31 жовтня 2018 року № 25) встановлено, що операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем (пункт 3).

Відповідно до п. 11 Порядку № 1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (квитанція).

Згідно з п. 14 вищевказаного Порядку, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (п. 15 Порядку № 1246).

Відповідно до п. 2 Розділу I Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 06 червня 2017 року № 557 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 року № 959/30827 (далі - Порядок № 557), операційний день - частина дня, протягом якої за наявності технічної можливості здійснюється електронний документообіг.

Згідно з п. 5 та п. 6 Розділу II Порядку № 557 контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснює його автоматизовану перевірку. Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

За змістом наведених норм, строки визначені для реєстрації податкових накладних, встановлені у календарних днях, при цьому платник податку подає для реєстрації податкові накладні виключно в операційний день, який відповідно до Порядку № 1246 триває з 8-ї до 20 -ї години. Податковий орган у будь-якому випадку зобов`язаний надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова накладна від 31 жовтня 2018 року № 25 була надіслана на реєстрацію 15 листопада 2018 року об 19 год. 56 хв., тобто у граничний строк для реєстрації цієї накладної.

Зазначений факт підтверджено копією витягу з електронного кабінету платника податків.

Разом з тим, відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущений граничний строк для реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2018 року № 25, вказуючи про те, що вона зареєстрована 16 листопада 2018 року, що на переконання контролюючого органу, є датою подання позивачем податкової накладної.

У зв`язку з вказаними Головним управлінням ДПС у м. Києві обставинами, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач не надав доказів надіслання позивачу квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної від 31 жовтня 2018 року № 25 протягом операційного дня, у якому відбулось надіслання до контролюючого органу цього документу, тобто 15 листопада 2018 року. Зазначена накладна була зареєстрована контролюючим органом 16 листопада 2018 року о 08 год. 00 хв., що підтверджується квитанцією № 1, тобто наступного операційного дня за днем її подання.

Отже, податкова накладна від 31 жовтня 2018 року № 25 вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 листопада 2018 року, а тому відсутні підстави для застосування контролюючим органом до товариства штрафу за порушення граничного строку реєстрації цієї податкової накладної у розмірі 23875 грн 09 коп.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 806/832/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 813/815/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно ж правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № у частині нарахування штрафу за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту перевірки від 27 лютого 2019 року № 2280/26-15-12-06/40282150 ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» здійснило реєстрацію податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 - 16 листопада 2017 року, тобто з порушенням граничного строку реєстрації на 1 день.

У тексті позовної заяви позивач зазначав, що він надіслав до контролюючого органу вказаний документ для реєстрації 15 листопада 2017 року.

Однак, з матеріалів справи встановлено, що остання модифікація документу здійснена 16 листопада 2017 року о 08 год. 46 хв., вказаний операційний день також зазначено як час підпису накладної електронним цифровим підписом (а.с. 64).

Зазначені обставини свідчать про те, що датою подання до ДФС України податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 є саме 16 листопада 2017 року. Тобто, позивачем пропущений граничний строк реєстрації цієї накладної на 1 день.

Наполягаючи на тому, що правові підстави для застосування до товариства штрафних санкцій у даному випадку відсутні, позивач стверджував, що податкова накладна від 31 жовтня 2017 року № 14 складена на постачання неплатнику податку, що виключає можливість застосування передбаченого п. 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України штрафу за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що податкова накладна, яка не надається отримувачу (покупцю), є окремим самостійним видом податкових накладних, на які не поширюється п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Пунктом 8 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 передбачено, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в п. 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що на продавця, який в межах даної справи є позивачем, покладено обов`язок здійснювати реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України встановлено юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної. При цьому законодавець окреслює ряд виключень, а саме визначено коло різновидів податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких, платник податків не підлягатиме юридичній відповідальності у порядку цієї норми.

Так, диспозиція п. 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

У разі порушення строку реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу (покупцю) товарів/послуг з інших причин, ніж її складення за операціями, що звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, штраф застосовується у загальному порядку, передбаченому п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 807/68/18 та від 13 серпня 2019 року у справі № 2040/7988/18.

Дослідивши в ході розгляду справи податкову накладну від 31 жовтня 2017 року № 14, колегія судді зауважує, що у даній податковій накладній у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю)» ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» проставлено «X» та зазначено типи причини « 02», у рядку ІІ розділу А накладної відображено загальну суму податку на додану вартість за основною ставкою, у рядку V відображено обсяги постачання за основною ставкою (код ставки 20), рядки VII-IX розділу А не заповнені, а у рядку 8 розділу Б зазначено код ставки ПДВ - « 20», що свідчить про те, що податкова накладна складена на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість за ставкою 20 %.

Тобто, податкова накладна від 31 жовтня 2017 року № 14 не може бути віднесена до податкових накладних, порушення граничних термінів реєстрації яких, відповідно до п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України не є підставою для накладення штрафу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі п. 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України за порушення строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 340/1857/19.

Також колегія суддів враховує, що 16 січня 2020 року було прийнято Закон України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 73 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України у редакції, яка діяла на момент набрання вказаним Законом чинності, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до ст. 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абз. 11 п. 201.4 ст. 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, станом на час розряду справи в суді апеляційної інстанції чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року за наведених у цій же нормі умов.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, за загальним правилом, відповідно до п. 56.18 ст.56 Податкового кодексу України узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У Законі України № 466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, для реалізації права, визначеного п. 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, законодавцем не передбачена.

У даному випадку законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що наведеними положеннями Закону України № 466-ІХ закріплено обов`язок податкового органу відкликати названі у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, які перебували у процесі оскарження станом на 23 травня 2020 року.

Колегія суддів наголошує, що предметом розгляду в даній справі є податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № та його правомірність станом на момент винесення такого індивідуального акту.

Так, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративний суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України саме на момент прийняття таких рішень відповідними суб`єктами та в межах відповідного чинного на той час правового регулювання.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем 08 квітня 2019 року, а зміна законодавства відбулась лише 23 травня 2020 року, то відповідні норми Закону України № 466-ІХ не можуть впливати на оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у межах такого правового поля.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 340/1857/19.

Відтак, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № у частині застосування штрафу за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 в розмірі 43 грн 33 коп. було правомірним станом на час його прийняття.

Матеріалами справи підтверджується факт порушення позивачем граничного строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 (1 день) та відсутність підстав для застосування передбачених п. 1201.1 ст. 120 Податкового кодексу України виключень.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що штраф за порушення строку реєстрації зазначеної податкової накладної був накладений на позивача правомірно та у повній відповідності до вимог п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України.

Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФОРТУНА НОБІС» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № у частині застосування штрафу за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 в розмірі 43 грн 33 коп. суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до невірних висновків про задоволення позову у вказаній частині вимог.

Зазначені обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 08 квітня 2019 року № у частині застосування штрафу за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 в розмірі 43 грн 33 коп. з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

В іншій же частині рішення суду першої інстанції є правомірним і обґрунтованим у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року скасувати у частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТУНА НОБІС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08 квітня 2019 року № в частині нарахування штрафу за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 в розмірі 43 грн 33 коп.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРТУНА НОБІС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08 квітня 2019 року № в частині нарахування штрафу за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної від 31 жовтня 2017 року № 14 в розмірі 43 грн 33 коп. - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов