Справа № 638/7825/21
Суддя: Невеніцин Є. В.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/7825/21
Провадження № 2-а/638/381/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Суркової М.О.,

представника позивача Распопова В.О.,

представника відповідача Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Набасова Сергія Миколайовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДП18 №3302029 від 18.10.2020 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відеозапис не відображає вчиненого правопорушення, не вбачається що в момент фіксування швидкості лазерним вимірювачем швидкості, транспортний засіб, яким керував позивач, перебував в межах дії дорожнього знаку 5.45, оскільки відсутній знак, який би вказував на початок населеного пункту. Надане поліцейським фото з лазерного вимірювача швидкості TruCam TC000748 містить інформацію про місце вчинення правопорушення відмінну від тієї, яка вказана в постанові, при розгляді справи поліцейський не встановив всіх обставин, передбачених ст.ст.279,280 КУпАП, не досліджуючи докази відразу перейшов до складання постанови. 26.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та ухвалою суду від 17.03.2021 року повернуто позовну заявою, за таких обставин позивач вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та просить поновити строк для звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року по справі відкрито провадження.

02.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив з прохання відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки постанова законна та обґрунтована, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та на правових підставах застосовано лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20; відеозапис з портативного відеореєстратора на який було зафіксовано процес розгляду справи, а також фото та відеозапис з приладу TruCAM надати суду не має можливості у зв`язку із видаленням відеозапису з сервера УПП в Харківській області ДПП; у матеріалах справи відсутній ордер або договір про надання правової допомоги та документи на підтвердження повноважень Распопова В.О. як захисника, адвоката позивача; документи, які долучені до позовної заяви викладені російською мовою, відсутній офіційних переклад документів, а тому відсутні підтвердження наданих послуг адвокатом позивачу; враховуючи рекомендації Ради адвокатів України за 1 годину роботи адвокатський гонорар має складати 1013,50 грн; з урахуванням малозначності справи та низької якості виконаних робіт не відповідають критерію розумності їхньої вартості; відсутні докази оплати вартості послуг адвоката.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, представник відповідача заперечував у задоволені позовних вимог, зазначивши, що відеозапис з нагрудних камер зберігається 30 днів, а з TruCAM 3 місяці.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

Постановою №3302029 від 18.10.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 18.10.2020 року о 10-21 год., керуючи транспортним засобом NISSAN державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Харкові по пр.Гагаріна, 352 рухався в населеному пункті м.Харків зі швидкістю 75 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 25 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM TC000748, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Судом оглянуто матеріали справи №638/14659/20 та встановлено наступне.

23.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови №3302029 від 18.10.2020 року. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Грищенко І.О. вказану позовну заяву залишено без руху, яку отримано позивачем 31.12.2020 року. 02.12.2020 року ОСОБА_1 надав заяву на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 17.03.2021 року позовну заяву повернуто позивачу через неусунення недоліків. 24.05.2021 року представником позивача отримано квитанцію про сплату судового збору по вказані справі та 25.05.2021 року позивач повторно звернувся до суду з позовними вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті). Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Судом встановлено, що позивач та його представник регулярно, активно та послідовно вчиняли дії щодо дотримання процесуальних строків, визначених КАС України з моменту винесення оскаржуваної постанови та до повторного звернення до суду з позовними вимогами, а відтак суд визнає причини пропуску строку звернення до суду поважними та вважає за необхідне поновити позивачу строк для звернення до суду для захисту своїх прав.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 72 КАС України визначено, щодоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, в оскаржуваній постанові міститься посилання на фіксацію швидкості руху приладом TruCAM, проте відповідний доказ суду не надано через його знищення, що відповідає методичним рекомендаціям щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM, за якими строк зберігання отриманої інформації становить 3 місяці.

Суд звертає увагу, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідачем суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в постанові від 18.10.2020 року № 3302029 року, та на спростування викладених в позовній заяви обставин, знищення відеозапису не звільняє відповідача від обов`язку доказування правомірності свого рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З вказаного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Судом не дається оцінка правомірності використання відповідачем вимірювального приладу TruCAM, оскільки відповідачем взагалі не надано відеозапису з даного приладу.

Враховуючи вказане, відповідачем не надано належних та допустимих доказів та перед судом не доведено, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності проводився з дотриманням норм, передбачених ст. 268, 280 КупАП, а саме взагалі не надано доказів дотримання з боку інспектора принципу права на захист позивача, відібрання пояснень у останнього, з`ясування чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність та фіксування такого постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та скасування постанови серії ЕАМ №3302029 року від 18.10.2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 122 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП.

Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги саме до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Набасова Сергія Миколайовича не підлягають задоволенню, оскільки останній є неналежним відповідачем по справі.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією від 01.12.2020 року та квитанцією від 01.06.2021 року.

Крім того, позивач просить суд відшкодувати витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 10000 грн.

Частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2020 року між позивачем та представником позивача укладено договір про надання правничої допомоги на ведення адміністративної справи, згідно додатку узгоджено перелік послуг за угодою, за актом №18/11 послуги надано якісно і в повному обсязі, квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності у представника повноважень на здійснення представництва та беззаперечність доказів виконання наданої правової допомоги, оскільки вказане спростовується вищезазначеними доказами.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Таким чином, враховуючи ступінь складності справи, суд вважає обґрунтованою, пропорційною до предмета спору, з дотриманням критерію розумності розміру, співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт щодо розгляду даної справи суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 700 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст. 7, 247, 251, 280 КУпАП суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови ЕАМ №3302029 від 18.10.2020 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Набасова Сергія Миколайовича про скасування постанови відмовити.

Скасувати постанову ЕАМ №3302029 від 18.10.2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 (сімсот) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.08.2021 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин