Справа № 620/5174/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5174/20 Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

при секретарі судового засідання Тукаловій О.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_1., Кутуков С.О.,

від відповідача: (апелянта): не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 07.10.2020 № 1428 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області";

- визнати протиправним та скасувати наказ № 316 о/с від 06.11.2020 в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0142078), оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 (0142078) з 06.11.2020 на службі в поліції у спеціальному званні "лейтенант поліції" та на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ході проведення службового розслідування поза увагою комісії залишилися ряд обставин, що мають суттєве значення та неврахування яких впливає на повноту службового розслідування. Таким чином, на його думку, службове розслідування, за наслідками якого був складений висновок та видано накази, проведено формально, не об`єктивно, без повного та всебічного з`ясування всіх фактичних обставин, що впливають на прийняття законного рішення та, як наслідок, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, незаконно, необґрунтовано, безпідставно і передчасно.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує про помилковість висновку суду першої інстанції щодо правомірності перебування позивача на території приватної власності, оскілки наявність усного дозволу наданого керівникам Новгород-Сіверського ВП не дає права на перебування там інших осіб, у тому числі позивачу. Разом з цим, відповідач наголошує, що позивач не рятував життя людей та майно, не переслідував підозрюваних осіб, злочинів не припиняв, що свідчить про те, що позивач проник на приватну територію незаконно. Також, відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачу було невідомо, що керівники Новгород-Сіверського ВП перебували у стані алкогольного сп`яніння (мали явні ознаки сп`яніння) у зв`язку з чим, вважав їх накази законними. При цьому, апелянт наголошує, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, а вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

За наведених у апеляційній скарзі обставин, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції не є законним, а тому підлягає скасуванню відповідно до приписів ст. 317 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання відповідач явку уповноважених представників не забезпечив, надав до суду клопотання про здійснення апеляційного розгляду справи за відсутності уповноваженого представника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Позивач та його представник у судовому засіданні зазначили, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджуються, вважають їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджують, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Просили суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04 вересня 2020 року на розгляд керівництва ГУНП в Чернігівській області було подано рапорт начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції щодо можливих неправомірних дій поліцейських Новгород-Сіверського відділу поліції в ніч з 03 на 04 вересня 2020 року.

З метою перевірки інформації, викладеної у рапорті, наказом ГУНП в Чернігівській області від 04 вересня 2020 року № 1546 призначено службове розслідування.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2020 близько 03:06 год. майор поліції ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння надав вказівку черговому Новгород-Сіверського відділу поліції зібрати особовий склад Новгород-Сіверського відділу поліції за сигналом "Тривога". З 03:20 год. до 03:45 год. до відділу поліції прибули поліцейські, серед яких був о/у лейтенант поліції ОСОБА_1 , які отримали спеціальні засоби та засоби індивідуального захисту (кайданки, ПР-73 та "Терен 4М").

В ході виникнення конфлікту, майором поліції ОСОБА_2 було застосовано засоби фізичного впливу по відношенню до гр. ОСОБА_3 , на якого було надягнуто кайданки, які були передані ОСОБА_4 . При цьому, підполковник ОСОБА_5 застосував заходи фізичного впливу до гр. ОСОБА_6 , повалив його на землю та наказав оперуповноваженому СКП майору поліції ОСОБА_7 вдягнути на останнього кайданки.

Адвокатом гр. ОСОБА_6 було надано запис з камери відеоспостереження, яка розташована на території домогосподарства останнього. Переглядом зазначеного відеозапису встановлено, що на ньому видно як:

о 04:10 до будинку входять начальник відділу поліції підполковник поліції ОСОБА_5 , заступник начальника майор поліції ОСОБА_2 , старший оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_4 , оперуповноважений СКП майор поліції ОСОБА_7 та поліцейський СРПП старший сержант поліції ОСОБА_8

о 04:12 майор поліції ОСОБА_2 та майор поліції ОСОБА_4 виносять гр. ОСОБА_3 , який не пручається та перебуває в непритомному стані. Також 04:12:43 підполковник поліції ОСОБА_5 , майор поліції ОСОБА_7 та старший сержат поліції ОСОБА_8 виводять гр. ОСОБА_6 та в цей час до них підходить майор поліції ОСОБА_2 , який починає завдавати ударів руками по обличчю та тулубу гр. ОСОБА_6

о 04:26:26 до будинку входять підполковник ОСОБА_5 та рядовий поліції ОСОБА_9 , які залишать будинок о 04:27, рядовий поліції ОСОБА_9 та о 04:28:30 підполковник поліції ОСОБА_5 відповідно.

о 04:29 до подвір`я входять майор поліції ОСОБА_7 , старший сержант поліції ОСОБА_10 , сержант поліції ОСОБА_11 , які оглядають домогосподарство, а також старший лейтенант поліції ОСОБА_12 та лейтенант поліції ОСОБА_1 заходять до будинку для проведення його огляду.

Опитані оперуповноважений СКП Новгород-Сіверського ВП ГУ НП в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 , помічник чергового СРПП №3 Новгород-Сіверського ВП ГУ НП в Чернігівській області сержант поліції ОСОБА_11 та поліцейський з логістики, збереження речових доказів і озброєння Новгород-Сіверського ВП ГУ НП в Чернігівській області старший сержант поліції ОСОБА_10 надали аналогічні за змістом пояснення та підтвердили факт перебування на території домогосподарства та будинку за адресою: АДРЕСА_1 за вказівкою начальника відділу поліції підполковника поліції ОСОБА_5 . На додаткові запитання хто саме надав дозвіл на проведення огляду домогосподарства та будинку, лейтенант поліції ОСОБА_1 повідомив, що дозвіл надала дружина гр. ОСОБА_6 .

Опитана в ході службового розслідування гр. ОСОБА_13 , повідомила, що вона перебуває у цивільному шлюбі з гр. ОСОБА_6 . У своїх поясненнях остання підтвердила факт протиправних дій поліцейських, нанесення ними тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_6 , а також проведення поліцейськими незаконного огляду будинку та домогосподарства.

У висновку службового розслідування зазначено, що аналізуючи матеріали, зібрані в ході проведення службового розслідування (пояснення свідків, учасників подій, працівників поліції та відеозаписи з камер відеоспостерржень), дають підстави вважати, що в діях поліцейських Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162 та ст.365 КК України.

Твердження поліцейських, що вони виконували наказ не є пом`якшувальними обставинами, оскільки відповідно до ч.4 ст.41 КК України "особа, що виконала явно злочинний наказ або розпорядження, за діяння, вчинені з метою виконання такого наказу або розпорядження, підлягає кримінальній відповідальності на загальних підставах".

На явний злочинний характер даного наказу вказує те, що проведення огляду домогосподарства та будинку по АДРЕСА_1 відбувався всупереч вимог діючого законодавства та носить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.162 КК України. Також виконання поліцейськими явно злочинного наказу виражається в незаконному затриманні громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується відкриттям кримінального провадження № 0000122 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371 КК України.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновків, зокрема, вважати відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, такими, що знайшли своє підтвердження; за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог с.18 Закону України "Про Національну поліцію", ч.3 ст.1, ч.4 та ч.5 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присяги працівника поліції, в частині: вчинення 04.09.2020 дій, що підривають довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України під час конфлікту, який виник, за адресою: АДРЕСА_1 , виконання незаконного наказу керівництва Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, а також незаконного проведено огляду домогосподарства за вищевказаною адресою оперуповноважений СКП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі вказаних висновків службового розслідування наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 7 жовтня 2020 року № 1428 (а.с. 51-52) за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», ч. 3 ст. 1, ч. 4 та ч. 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 9 листопада 2016 року № 1179, Присяги працівника поліції, в частині: 04 вересня 2020 року дій, що підривають довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України під час кофлікту, який виник за адресою: АДРЕСА_1 , виконання незаконного наказу керівництва Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, незаконного проведення огляду домогосподарства та будинку за вищевказаною адресою, оперуповноваженого СКП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (п. 4).

На підставі вказаного наказу № 1428 від 07.10.2020 та висновку службового розслідування від 02 жовтня 2020 року Наказом ГУНП в Чернігівській області «По особовому складу» від 06 листопада 2020 року № 316 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП було звільнено зі служби в поліції з 06 листопада 2020 року за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач не погоджуючись з правомірністю прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення, звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зокрема, з того, що у ході проведення службового розслідування поза увагою комісії залишилися ряд обставин, що мають суттєве значення, неврахування яких впливає на повноту службового розслідування та свідчить про передчасність складання висновку від 2 жовтня 2020 року. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що комісія порушила права позивача на захист, на спростування висунутих обвинувачень, залучення свідків, надання доказів і пояснень в ході службового розслідування. Отже, з огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що службове розслідування проведено без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та без можливості для позивача усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, а застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є неправомірним і непропорційним.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

15.03.2018 Законом України №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Приписами ч. 1, ч. 3 ст. 1 вказаного Статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових; актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до вимог частин 4 та 5 ст. 5 Статуту поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику. Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Приписами ч. 1 ст. 11 Статуту врегульовано, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

У свою чергу, положеннями ст. 12 Статуру регламентовано, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 1 та 3 ст. 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

При цьому, відповідно до приписів ч. 2 вказаної норми, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно частин 1-4 ст. 14 Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Статуту).

За приписами ч. 4 ст. 16 Статуту Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно частин 1-8 ст. 19 Статуту у висновку за результатами службового розслідування, зокрема, зазначаються: підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, ступеня вини особи.

Питання про наявність підстав для накладення на особу рядового і начальницького складу дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Таким чином, як вірно було зазначено судом першої інстанції, у даному випадку, вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях.

Як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи за наслідками службового розслідування, відповідач дійшов висновку, що позивачем було допущено грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог с.18 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3 ст.1, ч.4 та ч.5 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, Присяги працівника поліції, в частині: вчинення 04.09.2020 дій, що підривають довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України під час конфлікту, який виник, за адресою: АДРЕСА_1 , виконання незаконного наказу керівництва Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області, а також незаконного проведення огляду домогосподарства за вищевказаною адресою.

При цьому, у висновку службового розслідування відповідачем зазначено, що причиною порушення вказується особиста недисциплінованість та систематичне безвідповідальне ставлення до вимог наказів Національної поліції України та ГУНП в Чернігівській області, а також нехтування Правилами етичної поведінки та складеною Присягою поліцейського. Також у цьому висновку зазначено, що обставин, які пом`якшують дисциплінарний поступок не встановлено, а при визначенні дисциплінарного стягнення підлягають врахуванню факти, що мають ознаки кримінальних правопорушень, які досліджуються в рамках кримінальних проваджень № 0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, та № 0000122, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивач 04.09.2020, виконуючи наказ, оглянув домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, а також не спростовано апелянтом, дозвіл на доступ до приміщення будинку позивач отримав безпосередньо у його володільця - громадянки ОСОБА_13 , яка перебуває у фактичних сімейних відносинах з ОСОБА_6 . В той же час, за адресою АДРЕСА_1 позивач прибув за викликом по сигналу «Тривога» з метою перешкоджання та попередження вчинення правопорушень, а також з`ясування обставин та причин виклику, опитування можливих свідків події, оцінки обстановки, при цьому жодних ознак протиправності або незаконності наказів і розпоряджень підполковника поліції ОСОБА_5 та його заступника майора поліції ОСОБА_2 до моменту прибуття на виклик не вбачалося, що не давало позивачу можливості сумніватися в їх відповідності Закону. Позивач вважав, що останніми явно була попередньо отримана згода власників (володільців) домогосподарства на перебування і вільне пересування його територією. Позивач був зобов`язаний на виклик чергового «Тривога» з`явитися за його вказівкою на зазначену адресу, оскільки це передбачено розділом ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 №357, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 за №443/34726, яким встановлено Порядок дій нарядів патрульної поліції, груп реагування патрульної поліції та інших нарядів поліції, залучених до реагування на заяви і повідомлення про правопорушення або події.

Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що позивач не був свідком протиправних дій працівників національної поліції, зокрема, нанесення будь-яких тілесних ушкоджень громадянам ОСОБА_3 і ОСОБА_6 і йому не могло бути відомо про протиправність наказів своїх безпосередніх керівників аж до складання висновків службового розслідування, після з`ясування всіх обставин події того дня та доставки громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в приміщення Новгород-Сіверського відділу поліції, та отримання від них пояснень.

Наведені обставини не були враховано відповідачем під час проведення службового розслідування щодо позивача.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ні під час проведення службового розслідування, ні під час розгляду справи в суді, відповідачем не наведено обставин щодо наявності інших порушень з боку позивача, крім проведення огляду домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 на виконання незаконного (за твердженням відповідача) наказу керівництва Новгород-Сіверського ВП ГУ НП в Чернігівській області.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що комісія у висновку службового розслідування зазначила про допущені позивачем систематичні порушення, тоді як фактично була описана лише одна подія та не зазначено жодних інших випадків порушення позивачем службової дисципліни та діючих щодо позивача дисциплінарних стягнень. Натомість, комісією безпідставно не враховано таких пом`якшуючих обставин відносно позивача, як попередня бездоганна поведінка та вчинення проступку через службову залежність, а також те, що останній позивач фактично пропрацював лише 2 місяці після здобуття відповідної освіти.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявний висновок службового розслідування не можна вважати таким, що прийнятий обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а службове розслідування стосовно позивача відпровідно проведено без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та без можливості для позивача усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, а застосування такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення є не відповідним та адекватним вчиненому позивачем проступку.

Крім того, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів зазначає, що застосування такого виду стягнення, як звільнення є не відповідним з зазначеним вище проступком ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, та враховуючи, що зазначений висновок службового розслідування став підставою для видання оскаржуваних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені накази є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням того, що в частині прийнятого судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу апелянтом не зазначено жодних доводів, колегія суддів, керуючись приписами ч. 1 ст. 308 КАС України не вбачає за необхідне надавати правову оцінку вказаній частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого рішення, що становить предмет даного спору.

Отже, вказані апелянтом доводи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку з дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи суб`єкта владних повноважень не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О.Беспалов

І.О. Грибан

Повний текст постанови вигттовлено 09 серпня 2021 року