Справа № 140/955/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/955/20 пров. № А/857/6923/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Андрусенко О.О.,

справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просила суд про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 13.11.2019 року №000095-32.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13 листопада 2019 року №000095-32 в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 6800 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у розмірі 340,36 грн (триста сорок грн 36 коп.).

Рішення мотивоване тим, що 14.12.2019 адміністративна комісія при виконавчому комітеті Піддубцівської сільської ради, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , винесла постанову № 7, якою справу закрила за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 156 КУпАП. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач у відзиві на позов вказує, що особу неповнолітнього було встановлено на підставі паспорту № НОМЕР_1 , виданого 03.05.2017 року, хоча ні в акті перевірки, ні в жодному іншому документі, які є в матеріалах справи, про паспорт не зазначено. Також суд першої інстанції вважає, що доведеним є факт реалізації позивачем цих цигарок за ціною в сумі 36,50 грн., що є порушенням суб`єктом господарювання максимальних роздрібних цін на підакцизні товари (у даному випадку тютюнові вироби). Вказаний факт позивачем в суді першої інстанції не спростований.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Відповідач, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що факт неповноліття ОСОБА_3 підтверджено інспектором з ювенальної превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області

Позивач, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що акт, складений на підставі перевірки, яка проведена з порушенням законодавства, в тому числі, підстав проведення, є неналежним доказом. Зокрема скаржник вказує, що в наказі №1644 від 10.05.2020 року не вказано, що саме стало підставою перевірки.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, працівниками Головного управління ДФС у Волинській області 14.05.2019 було проведено фактичну перевірку кіоску № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Перевірка здійснена на підставі наказу Головного управління ДФС у Волинській області від 10.05.2019 № 1644 та направлень на фактичну перевірку від 10.05.2019 №233, № 234, № 247.

Актом перевірки від 14.05.2019 №03/107/40-01/ НОМЕР_3 встановлено порушення, зокрема, ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» - продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18-ти років, а також ст. 11-1 вказаного Закону - факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, які встановлені виробником тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Перевіркою було встановлено, що 14.05.2019 об 11 год.15 хв. продавець кіоску ОСОБА_2 продала 1 пляшку пива 0,65 л. «Перша приватна броварня» світле, вміст спирту 4,8 % об`єму по ціні 22,00 гри. та 1 пачку сигарет «Philip Morris novel mix» по ціні 36,50 грн. неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не запитуючи у неповнолітнього про його вік і не вимагаючи документів, які засвідчують його особу, чим порушила вимоги ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

За даними акту перевірки особу неповнолітнього було встановлено інспектором з ювенальної поліції Луцького ВП ГУНП у Волинській області майором Мороз Ю. О. згідно бази «АРМОР». Разом з тим, у відзиві на позов відповідач зазначив, що особу неповнолітнього було встановлено на підставі паспорту № НОМЕР_1 , виданого 03.05.2017 року, хоча ні в акті перевірки, ні в жодному іншому документі, які є в матеріалах справи, про паспорт не зазначено.

14.12.2019 адміністративна комісія при виконавчому комітеті Піддубцівської сільської ради, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , винесла постанову № 7, якою справу закрила за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 156 КУпАП. Протоколу, на підставі якого було встановлено адміністративне правопорушення, відповідачем суду не надано.

13.11.2019 року відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 13.11.2019 року №000095-32, яким до підприємця застосовано штрафні санкції у сумі 16800 грн.: 6800 грн. за продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, 10000 грн. за факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, які встановлені виробником тютюнових виробів, збільшеними на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення наступним поняттям: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

Частиною двадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно пункту 2 абзацу першого статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особами, які не досягли 18 років та особам, які не досягли 18 років.

Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється.

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством (частина перша статті 17 Закону № 481/95-ВР).

Відповідно до положень частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6 800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно із частиною другою статті 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби, - тягне за собою накладення штрафу від ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи відповідачем не доведено факту продажу позивачем слабоалкогольного напою та пачки цигарок неповнолітньому ОСОБА_3 , таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції, крім іншого вказані обставини підтверджено тим фактом, що 14.12.2019 адміністративна комісія при виконавчому комітеті Піддубцівської сільської ради, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , винесла постанову № 7, якою справу закрила за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 156 КУпАП.

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 111 Закону № 481/95-ВР встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Відповідно до підпункту 14.106.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 ПК України встановлено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Рішенням від 28.01.2015 року № 58/923 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629" Київська міська рада визначила, що для підакцизних товарів (в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів), реалізованих в м. Києві відповідно до підпункту 213.1.9. пункту 213.1 статті 213 ПК України, ставка акцизного податку встановлюється у розмірі 5 відсотків від вартості (з податком на додану вартість).

Положеннями підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Судом встановлено, що позивачем було реалізовано пачку цигарок «Philip Morris novel mix» за ціною 36,50 гривень, внаслідок чого перевищено максимальну роздрібну ціну на тютюнові вироби, встановлену виробником або імпортером (максимальна роздрібна ціна на цигарки марки «Philip Morris novel mix» була встановлена у сумі 33,81 грн., тобто граничною роздрібною ціною реалізованих господарською одиницею позивача тютюнових виробів є 35,50 грн. (33,81 грн. + 1,69 грн.), тоді як контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки було встановлено факт реалізації позивачем цих цигарок за ціною в сумі 36,50 грн., що є порушенням суб`єктом господарювання максимальних роздрібних цін на підакцизні товари (у даному випадку тютюнові вироби).

Вказаний товар є підакцизним товаром, при його реалізації в роздріб в ціну товару повинен включатися акцизний податок, який є непрямим податком відповідно до підпункту 14.1.4 ПК України, у розмірі 5 відсотків реалізованого (відпущеного товару) (підпункт 215.3.10 ПК України), який розраховується з вартості тютюнових виробів, що не перевищує їх максимальну роздрібну ціну, встановлену виробником (імпортером), яка зазначена на пачці.

Положеннями статті 17 Закону України № 481/95-ВР передбачена відповідальність у частині застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів (100 відсотків вартості наявних у суб`єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10'000,00 грн. у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, збільшеними на суми акцизного податку.

Врахувавши обставини щодо факту реалізації позивачем тютюнових виробів за ціною, вищою від максимальних роздрібних цін, та правильно застосувавши вищенаведені норми матеріального права (у редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність застосування до позивача фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Волинській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2020 року у справі № 140/955/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим