Справа № 300/2262/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. справа № 300/2262/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури, керівника Івано-Франківської обласної прокуратури Хими Романа Романовича про визнання протиправним і скасування наказу №417к від 23.04.2021, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Івано-Франківської обласної прокуратури, керівника Івано-Франківської обласної прокуратури Хими Романа Романовича про визнання протиправним і скасування наказу №417к від 23.04.2021 про призначення службового розслідування стосовно прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .

Позовні вимоги, з урахуванням позовної заяви у новій редакції із доповненням підстав позову, мотивовані протиправністю оскарженого наказу, оскільки останній призначений стосовно прокурора, при цьому, позивач не є прокурором. Позивач зазначає, що з 21.09.2017 він не є прокурором та не перебуває у трудових відносинах з органами прокуратури України внаслідок незаконного звільнення (йому не видано посвідчення прокурора). Так, ОСОБА_1 не є прокурором внаслідок того, що із 22.07.2020 по даний час керівники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали судове рішення від 15.05.2017 у справі №809/538/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора, чим порушили статті 129, 129-1 Конституції України та вчинили стосовно позивача кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 382 КК України «Невиконання судового рішення». Водночас, позивач вказує, що з 10.08.2020 безперервно працює в управлінні Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області, в якому знаходиться його трудова книжка, на умовах повного робочого часу (40 годин на тиждень) та у вільний від роботи час за сумісництвом не працює. Крім того, наголошено, що оскарженим наказом призначено службове розслідування стосовно прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при цьому, згідно наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 за №39 у системі прокуратури України з 15.03.2021 відсутній Косівський відділ Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, тобто оскарженим наказом відкрито дисциплінарне провадження стосовно особи на посаді, якої в системі прокуратури України не існує. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що наказ 417к від 23.04.2021 про призначення службового розслідування стосовно прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі №300/2262/21 за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу з дня вручення ухвали десятиденний строк для подання відзиву на позов і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

07.06.2021 Івано-Франківською обласною прокуратурою подано суду відзив від 04.06.2021 за №15-933вих-21, в якому викладені заперечення проти задоволення позову. Згідно змісту відзиву, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та зазначає, що наказом прокурора Івано-Франківської області від 23.05.2017 за №323к позивача було поновлено на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області. В подальшому, на виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №809/538/17, видано наказ №629к від 12.08.2020 «Про скасування наказів прокурора Івано-Франківської області стосовно ОСОБА_1 ». З метою забезпечення реального поновлення ОСОБА_1 на роботі, керівником Івано-Франківської обласної прокуратури 01.02.2021 видано накази №62к та №63к, якими скасовано наказ від 12.08.2020 за №629к та наказ від 20.09.2017 за №672к відповідно. Тобто, на думку відповідача, на даний час діючим є наказ прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017, яким виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області. Крім того, у відзиві зазначено, що у табелі обліку використання робочого часу прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_1 здійснюється облік фактів його неявки на робоче місце з 01.02.2021 з невідомих причин, оскільки його поновлено в органах прокуратури. Також відмічено, що у зв`язку із початком роботи окружних прокуратур, керівником Івано-Франківської обласної прокуратури видано наказ №242к від 15.03.2021, яким ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в Косівській окружній прокуратурі Івано-Франківської області. Крім того, відповідач посилається на те, що підставою для призначення службової перевірки відносно ОСОБА_1 став лист члена Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ОСОБА_5 від 15.04.2021 за №07/3/2-204дс-32дп-21-786вих.-21., яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою щодо ОСОБА_1 . На підставі викладеного, представник Івано-Франківської обласної прокуратури вважає, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та у його задоволенні необхідно відмовити (а.с. 41-47).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 витребувано в Івано-Франківської обласної прокуратури належним чином завірені копії всіх документів, якими обґрунтовано заперечення проти позову (накази, листи, табель обліку використання робочого часу тощо).

11.06.2021 позивач подав через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду відповідь на відзив, в якій зазначено мотиви, аналогічні тим, що вказані у позовній заяві (а.с. 57-59).

16.06.2021 відповідач на виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 подав суду додаткові письмові докази (а.с. 60-83).

18.06.2021 на адресу суду надійшло заперечення від відповідача №15-999вих.-21 від 16.06.2021, в якому додатково повідомлено про перейменування прокуратури Івано-Франківської області на Івано-Франківську обласну прокуратуру, а також перейменування посади прокурора Івано-Франківської області на керівника Івано-Франківської області, що підтверджує повноваження керівника Івано-Франківської області на винесення наказу про призначення службової перевірки. Також зазначено, що відповідно до листа від 15.04.2021 за №07/3/2-204дс-32дп-21-786вих.-21, підставами для проведення службової перевірки стали обставини, повідомлені Івано-Франківською обласною прокуратурою у дисциплінарній скарзі від 25.03.2021 за №07-305вих-21 стосовно невиконання службових обов`язків, грубого порушення правил прокурорської етики та порушення правил внутрішнього службового розпорядку (а.с. 84-88).

25.06.2021 від позивача на адресу суду надійшли пояснення позивача, в яких ОСОБА_1 вказує на необґрунтованості тверджень відповідача у запереченнях та просить позов задовольнити (а.с. 99-101).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 з січня 2001 працював в органах прокуратури, з 01.06.2016 - на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури.

23.03.2017 наказом прокурора Івано-Франківської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача за систематичне порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, втручання чи будь-який інший вплив прокурора у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності звільнено із займаної посади та з органів прокуратури.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 наказ прокурора Івано-Франківської області №181к від 23.03.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області та з органів прокуратури визнано протиправним і скасовано. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області та в органах прокуратури з 24.03.2017.

На підставі постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017, наказом від 23.05.2017 за №323к скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 №181к від 23.03.2017, та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області (а.с. 62).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Івано-Франківської області відмовлено.

На підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017, наказом від 20.09.2017 за №672к скасовано наказ від 23.05.2017 за №323к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області (а.с. 63).

Постановою Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №809/538/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 скасовано, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 - залишено в силі.

На підставі, зокрема, постанови Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №809/538/17, наказом №629к від 12.08.2020 скасовано: 1) наказ прокурора Івано-Франківської області від 20.09.2017 за №672к про скасування наказу від 23.05.2017 за №323к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області; 2) наказ прокурора Івано-Франківської області від 01.06.2016 за №467к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області; 3) пункт 2 наказу прокурора Івано-Франківської області №323 від 23.05.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області з 24.03.2017 (а.с. 64).

Наказом від 01.02.2021 за №62к скасовано наказ від 12.08.2020 за №629к про скасування наказів прокурора Івано-Франківської області стосовно ОСОБА_1 (а.с. 65).

Наказом від 01.02.2021 за №63к скасовано наказ від 20.09.2017 за №672к, яким скасовано наказ від 23.05.2017 за №323к про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області (а.с. 66).

Таким чином, на думку відповідача, на даний час чинним є наказ прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017, яким виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області.

У зв`язку із цим та з початком роботи окружних прокуратур, наказом керівника Івано-Франківської обласної прокуратури від 15.03.2021 за №242к, яким ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в Косівській окружній прокуратурі Івано-Франківської області, керівнику якої доручено забезпечити ведення обліку робочого часу та контроль за дотриманням ОСОБА_1 правил і внутрішнього службового розпорядку (а.с. 67).

Листом від 15.04.2021 за №№07/3/2-204дс-32дп-21-786вих.-21 член кадрової комісії ОСОБА_5 повідомив керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про те, що за його дисциплінарною скаргою прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження №07/3/2-204дс-32дп-21 (а.с. 83). У даному листі, посилаючись на пункт 16 розділу І Порядку розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, здійснення дисциплінарного провадження та прийняття рішення за результатами дисциплінарного провадження, затвердженого наказом Генерального прокурора від 04.11.2019 за №266, пункт 1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 06.12.2017 за №343, ініційовано питання про організацію та проведення службового розслідування стосовно прокурора ОСОБА_1 в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі.

На підставі вказаного листа наказом від 23.04.2021 за №417к призначено службове розслідування з метою перевірки про можливе порушення прокурором Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_1 вимог, заборон або обмежень, встановлених Законами України «Про запобігання корупції», «Про Прокуратуру», в тому числі щодо несумісності.

Вважаючи такий наказ протиправним та винесеним з порушенням вимог законодавства, ОСОБА_1 звернувся до суду з метою захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів у тій редакції, яка чинна на момент виникнення дії чи конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 за №1697-VII«Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що прокурором органу прокуратури є:

1) Генеральний прокурор;

2) перший заступник Генерального прокурора;

3) заступник Генерального прокурора;

4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури;

5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора;

6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора);

7) прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора);

8) керівник обласної прокуратури;

9) перший заступник керівника обласної прокуратури;

10) заступник керівника обласної прокуратури;

11) керівник підрозділу обласної прокуратури;

12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури;

13) прокурор обласної прокуратури

14) керівник окружної прокуратури;

15) перший заступник керівника окружної прокуратури;

16) заступник керівника окружної прокуратури;

17) керівник підрозділу окружної прокуратури;

18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури

19) прокурор окружної прокуратури.

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №1697-VII,перебування на посаді прокурора несумісне з обійманням посади в будь-якому органі державної влади, іншому державному органі, органі місцевого самоврядування та з представницьким мандатом на державних виборних посадах.

Відповідно до вимог статей 9, 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 1, 65 Закону України «Про запобігання корупції» та з метою удосконалення заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення дисципліни в органах прокуратури, регламентування питань призначення, проведення службових розслідувань та прийняття законних рішень за їх результатами, наказом Генерального прокурора України від 06.12.20017 за №343 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури України (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог пунктів 3, 5 Інструкції, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення. Службове розслідування не проводиться стосовно прокурорів, з якими припинено трудові правовідносини. У такому разі службове розслідування може бути призначене з метою встановлення причетності (непричетності) до події інших прокурорів, виявлення та усунення причин і умов, що сприяли вчиненню неправомірних дій, усунення їх наслідків.

Отже, службове розслідування може проводитись тільки стосовно особи, яка обіймає посаду прокурора та з нею не припинено трудові відносини.

Судом встановлено, що наказом управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області від 06.08.2020 за №59-к, з 10.08.2020 призначено ОСОБА_1 на посаду провідного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області (а.с. 14).

Наказом від 21.01.2021 за №9-к призначено ОСОБА_1 на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області з 25.01.2021 (а.с. 15).

Тобто, з 10.08.2020 ОСОБА_1 безперервно працює в управлінні Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області, що також підтверджується записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (а.с. 18-21) та листом управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області від 12.05.2021 за №1-16-9/457-21 (а.с. 13), яким надано інформацію першому заступнику керівника Івано-Франківської обласної прокуратури як відповідь на лист від 05.05.2021 за №07-514вих.-21 (а.с. 12).

З урахуванням викладеного, суд констатує, що позивач не є прокурором, а займає посаду державної служби в управлінні Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області.

Вказана обставина також підтверджується наявним у матеріалах справи рішенням Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Кадрова комісія) від 08.07.2021 за №127дп-21 (а.с. 121-126).

Щодо доводів відповідача про чинність наказу прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017, яким виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, а тому ОСОБА_1 є прокурором та, відповідно, не має права суміщати роботу прокурора з обійманням посади в будь-якому органі державної влади, іншому державному органі, органі місцевого самоврядування та з представницьким мандатом на державних виборних посадах, суд зазначає наступне.

Законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Такий висновок викладений Верховним Суд у постановах від 17.03.2021 у справі №820/2193/18, від 06.12.2018 у справі №465/4679/16, від 26.02.2020 у справі №702/725/17, від 17.06.2020 у справі №521/1892/18.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, за змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №709/1465/19.

Суд встановив, що в даному випадку наказу про поновлення ОСОБА_1 на відповідній посаді відповідачем не винесено, а посилання про чинність наказу прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017, яким виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області є необґрунтованими, оскільки такий наказ було скасовано наказом від 20.09.2017 за №672к.

Суд звертає увагу, що наказ прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017 є актом індивідуальної дії, при цьому, відповідно до пункту 19 частини 1 статті 19 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

Отже, індивідуальний акт - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права, адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів, регулює конкретну життєву ситуацію та його дія закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09.04.2019 у справі №9901/611/18, від 12.05.2021 у справі№9901/286/19.

Тобто, наказ прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017, як індивідуальний акт вичерпав свою дію припиненням існування трудових відносин між прокуратурою Івано-Франківської області та позивачем після звільнення ОСОБА_1 .

Факт нечинності наказу прокурора Івано-Франківської області за №323к від 23.05.2017 підтверджується також рішенням Кадрової комісії від 08.07.2021 за №127дп-21 про закриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 №07/3/2-204дс-32дп-21.

Так, у даному рішенні Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - кадрова комісія) констатувала, що відповідно до отриманого згідно з запитом листа Начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора Яновича С.В. від 24.06.2021 за №07-5070ВН-23 наказ керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про поновлення ОСОБА_1 на виконання постанови Верховного Суду від 22.07.2020 не видавався, з наказом він не ознайомлювався. Крім того, ОСОБА_1 з Правилами внутрішнього службового розпорядку прокурорів Івано-Франківської обласної прокуратури та Івано-Франківської області не ознайомлений. Таким чином, дисциплінарним провадженням не підтверджено чинність наказу прокурора Івано-Франківської області від 23.05.2017 за №323к та не встановлено, що ОСОБА_1 на час подання дисциплінарної скарги та на теперішній час мав і має статус прокурора.

З урахуванням викладеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Івано-Франківською обласною прокуратурою протиправно, в порушення вимог пункту 5 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури України, винесено наказ №417к від 23.04.2021 про призначення службового розслідування стосовно прокурора Косівського відділу Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 не є прокурором.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскарженого наказу. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та, як наслідок, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської обласної прокуратури на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 17.05.2021 (а.с. 1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76015, ), керівника Івано-Франківської обласної прокуратури Хими Романа Романовича (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправним і скасування наказу №417к від 23.04.2021 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати наказ №417к від 23.04.2021 «Про призначення службового розслідування».

Стягнути з Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.