Справа № 260/3846/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2021 року м. Ужгород№ 260/3846/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Закарпатської митниці Держмитслужби до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатська митниця Держмитслужби звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, якою просить суд:

- визнати протиправною та скасувати п.8 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 16.10.2020 №13-07-08-12/3253-2020, в частині стягнення з громадянина ОСОБА_1 4489,71 грн.;

- стягнути на користь позивача із відповідача судові витрати (сплачений судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що 12.02.2020 на Закарпатську митницю Держмитслужби надійшли заяви від гр. ОСОБА_1 щодо повернення вилученого за протоколом про порушення митних правил №4210/30500/19 від 30.09.2019 напівпричіпу марки «Шварцмюллер», реєстраційний номерний знак Угорщини « НОМЕР_1 » та щодо повернення вилученого за протоколом про порушення митних правил №4209/30500/19 від 30.09.2019 сідельного тягача марки «DAF», реєстраційний номерний знак Угорщини « НОМЕР_2 . В якості підстави для повернення напівпричіпу гр. ОСОБА_1 надав постанову Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2020 у справі №308/11832/19, із відміткою про набрання законної сили 27.01.2020, а також постанову Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2020 у справі №308/118333/19, із відміткою про набрання законної сили 27.01.2020 13.02.2020 вказаний напівпричіп було видано гр. ОСОБА_1 із складу митниці. При цьому, було стягнуто плату за зберігання на складі митного органу у розмірі за 7 днів, у розмірі 34 євро за день, що складало 238 євро, або 6360,46 грн.. Також, 13.02.2020 гр. ОСОБА_1 було видано із складу митниці вказаний сідельний тягач. При цьому, було стягнуто плату за зберігання на складі митного органу за 7 днів, у розмірі 22 євро за день, що склало 154 євро, або 4115,60 грн.

Зазначені дії посадових осіб митниці щодо нарахування плати за зберігання на складі митного органу є правомірними, а висновок відповідача щодо недоотримання витрат за зберігання не відповідає фактичним обставинам справи та вказує на неправильне застосування норм матеріального права, оскільки згідно ст.519 МК України витрати у справі про порушення митних правил складаються, зокрема, з видатків на зберігання. А відповідно до норм ст.520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого такий заперечує проти задоволення позову. Так, представник відповідача зазначив, що ревізією встановлено, що при видачі зі складу товарів та транспортних засобів громадянину України ОСОБА_1 розрахунок проведено за 7 календарних днів, а не за 10 календарних днів, оскільки постанови Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2020 року по справах №308/1 1832/19 та №308/11833/19 набрали законної сили 24.01.2020, а товар зі складу видано 13.02.2020 року.

В матеріалах справ про порушеннях митних правил №4210/30500/19 та №4209/30500/19 від 30.09.2019 містяться завірені копії постанов по справах №308/11832/19 та №308/11833/19, які надані заявником при наданні пакету документів, необхідних для повернення вилученого майна на яких проставлено штамп «постанова набула законної сили» та прописом « 27.01.2020» та підписана секретарем суду ОСОБА_2 . При цьому, в подальшому Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області на адресу Митниці листами від 25.03.2020 №308/11832/19 та №308/11833/19 направлено завірені копії вищевказаних постанов суду на яких завідувачем сектору (прізвище написано нерозбірливо) проставлено відмітку «постанова набула законної сили» та прописом « 24.01.2020», що підтверджується і відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Отже, витрати за зберігання транспортних засобів, прийнятих на склад митниці по справі порушення митних правил №4210/30500/19 від 30.09.2019 громадянину України ОСОБА_1 нараховано Митницею в сумі 6360,46 грн. (7 днів х 34 Євро), а підлягало нарахуванню 9086,36 грн. (10 днів х 34 Євро (1 Євро по курсу 26,7246 грн.), різниця складає 2725,9 гри. По справі порушення митних правил №4209/30500/19 від 30.09.2019 громадянину України ОСОБА_1 нараховано Митницею в сумі 4115,60 грн. (7 днів х 22 Євро), а підлягало нарахуванню 5879.41 грн. (10 днів х 22 Євро (1 Євро по курсу 26,7246 грн.), недоотримано 1763,81 грн.

Таким чином, на порушення пункту 3 розділу ІІІ Порядку 731 Закарпатською митницею Держмитслужби недоотримано власних надходжень в сумі 4489,71 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до п. 8.34 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Держаудитслужби на І півріччя 2020 року Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Закарпатської митниці Держмитслужби за період з 01.01.2019 р. по 31.05.2020 р..

За результатом перевірки відповідачем складено Акт від 09.09.2020 № 13-07-08/8, (а.с. 62-72).

На підставі Акту ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області прийнято письмову вимогу від 16.10.2020 № 13-07-08-12/3253-2020, якою вимагається усунути виявлені порушення законодавства, в установленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 якої, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області вимагає стягнути з КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги» на користь Закарпатської митниці Держмитслужби витрати за зберігання майна на суму 80737,66 грн. та з громадянина ОСОБА_1 4489,71 гривень.

Вважаючи пункт 8 вказаної вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області в частині стягнення з громадянина ОСОБА_1 4489,71 гривень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі по тексту - Закон № 2939-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 868 «Про утворення Державної аудиторської служби України», яка набрала чинності 03.11.2015, утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

П. 7 Положення № 43 визначено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 «Про утворення міжрегіональних органів Державної аудиторської служби» до складу органів Державної аудиторської служби України входять Держаудитслужба та такі міжрегіональні територіальні органи: Північний офіс Держаудитслужби, Північно-східний офіс Держаудитслужби; Західний офіс Держаудитслужби та Східний офіс Держаудитслужби, які також наділені вищевказаними повноваженнями щодо вжиття в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель; 4) здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), отриманих під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах під час складання планових бюджетних показників та відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов`язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі); відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів довгострокових зобов`язань за енергосервісом затвердженим в установленому порядку умовам закупівлі енергосервісу; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про закупівлі; веденням бухгалтерського обліку, а також складенням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу в бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності; виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах; усуненням виявлених недоліків і порушень; реалізацією інвестиційних проектів; законним та ефективним використанням публічних коштів та інших активів для використання (впровадження) інформаційних технологій (систем, процесів, ресурсів); законністю та правомірністю витрат бенефіціарів (партнерів) у межах виконання спільних операційних програм прикордонного та транскордонного співробітництва (пп. 4 п. 4 Положення № 43).

Вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь (пп. 9 п. 4 Положення № 43).

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 16, 23 п. 6 Положення № 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2939-XII встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті. На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

За змістом п. 1, 7, 10, 13 ст. 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 15 ст. 10 Закону № 2939-XII передбачено, що органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі - Порядок № 550).

Відповідно до п. 2 цього Порядку, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Згідно з п. 45, 46 Порядку № 550, у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідно до п. 50 Порядку № 550, за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність вимоги контролюючого органу, викладеної в оскаржуваному рішенні, і скерованої для виконання підконтрольному суб`єкту.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то суд наголошує, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка є обов`язковою до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і на підставі якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відтак, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 та у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 1440/1820/18, від 10.12.2019 у справі № 808/6509/13-а, від 23.12.2019 у справі № 815/4341/14, від 07.02.2020 у справі № 803/634/17, від 14.02.2020 у справі № 825/3661/15-а, від 28.02.2020 у справі № 808/4044/17, від 28.02.2020 у справі № 2040/6542/18, від 18.03.2020 у справі № 826/14169/17, від 18.03.2020 у справі № П/811/140/17, від 31.03.2020 у справі № 817/650/18, від 02.04.2020 у справі № 820/3534/16, від 02.07. 2020 року у справі № 826/1508/17.

У справі, що розглядається, заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування пункт 8 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від 16.10.2020 № 13-07-08-12/3253-2020 в частині стягнення з громадянина ОСОБА_1 4489,71 гривень.

Так, лист-вимога від 16.10.2020 № 13-07-08-12/3253-2020 складається із 11 пунктів, які констатують виявлені контролюючим органом порушення із зазначенням сум завданої матеріальної шкоди (збитків), обрахованих у гривнях. Крім того, зазначена вимога містить власне вимогу до Закарпатської митниці Держмитслужби щодо надання у встановлений строк вичерпної інформації про вжиті заходи.

Лист-вимога також містить зазначення про те, що відповідно до пунктів 8 та 10 статті 10 Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю Україні», якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, орган Держаудитслужби має право звернутися до суду в інтересах держави.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і в силу закону є обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якій вона адресована.

Згідно з абз. 2 п. 46 Порядку № 550 про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Як вбачається із матеріалів справи, вимога Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області прийнято письмову вимогу від 16.10.2020 № 13-07-08-12/3253-2020, має обов`язковий характер, однак збитки, які були завдані не можуть бути примусово стягнутими шляхом вимоги.

Слід зазначити, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Зважаючи на те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, питання щодо наявності збитків та їх розміру має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення. У зв`язку з цим звернення Закарпатської митниці Держмитслужби з позовом про визнання незаконною та скасування пункт 8 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області в частині стягнення з громадянина ОСОБА_1 4489,71 гривень є неналежним способом захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно дост. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, які не підлягають задоволенню, з вище визначених судом підстав.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Закарпатської митниці Держмитслужби до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк