Справа № 626/1457/21
Суддя: Яценко Є. І.
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1457/21
Номер провадження 2-а/952/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.21р. Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді Яценка Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Ніколенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Зачепилівка Харківської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Кузнецова Романа Ігоровича, третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

УСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серія ЕАН №4243390 від 22.05.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, вважаючи її незаконною та закриття провадження у справі в якому зазначив, що 22.05.2021 р. інспектором 3 батальйону 6 роти УПП в Харківській області Кузнецовим Р. І. було складено постанову серія ЕАН №4243390 від 22.05.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 22.05.2021 о 13:00:36 керував автомобілем FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 по трасі 447 км в населеному пункті «Травневе» зі швидкістю 109 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 59 км/год. Швидкість вимірювалася приладом Трукам ТС000709, камера вн-01408, в результаті чого позивач, на думку відповідача порушив п. 12.4 ПДР (перевищення водіями Т/З встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш ніж на 50 км/год).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.05.2021 о 13 год. 00 хв. він рухався у загальному потоці автомобілів зі швидкістю 55 км/год, швидкість руху його транспортного засобу вимірювалася за допомогою приладу Трукам із функцією фото- та відеофіксацією не у автоматичному, а в ручному режимі, що суперечить положенням ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Крім того, прилад Трукам не зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відсутній відповідний сертифікат, також до постанови не було додано метрологічних документів на цей прилад. Також, на думку позивача, відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення, не врахував прохання ОСОБА_1 розглянути справу у відповідному органі, який уповноважений розглядати дану справу за місцепроживанням позивача, натомість розглянув справу на місці, в результаті чого останній був позбавлений можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема скористатися послугами адвоката, надати письмові пояснення, що є порушенням процесу розгляду справи, що підтверджується відсутністю підпису позивача в оскаржуваній постанові.

Ухвалою судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.06.2021 провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження.

06.07.2021 р. представником третьої особи -Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції - Іващенком О.О. було направлено до суду та ОСОБА_1 пояснення в яких зазначено, що 22.05.2021 близько 12 год 59 хв. на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» в с. Травневе Харківської області за допомого лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС 000709 виявлений рух транспортного засобу FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 109 км/год, що є перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 59 км/год та порушенням пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. Зазначений автомобіль було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», виявлено особу водія та пояснено причину зупинки і застосування превентивних заходів. Інспектор Вірабяну Л.В. роз`яснив його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом позивача у п.8 оскаржуваної постанови. Жодних клопотань ОСОБА_1 не заявляв. Інспектор продемонстрував позивачу відеозапис, здійснений вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС 000709. За результатами розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН№4243390 від 22.05.2021.

У своїх поясненнях представник третьої особи також зазначив, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відео- та фотоматеріалами з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС 000709, доданими до матеріалів справи. Під час розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП досліджувався відеозапис безпосередньо на приладі TruCam ТС000709. Також згідно відповіді Мінекономрозвитку ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного ручного режиму роботи вимірювач також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів не в автоматичному режимі.

Крім того, фіксація та виміри руху швидкості автомобіля під керуванням позивача здійснювались за координатами 49о57'21.93"N 35о49'09.87"E, які підтверджують, що вимірювання відбулося в населеному пункті Травневе Харківська область. Крім того на відеозаписі оптичний приціл чітко вказує на транспортний засіб FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 , зафіксована швидкість руху цього автомобіля в межах населеного пункту становила 109 км/год, що спростовує твердження позивача, що транспортний засіб під його керуванням рухався в потоці з п`яти автомобілів зі швидкістю 55 км/год. Точність вимірювань цього приладу підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого Мінекономрозвитку ДП «Укрметртестстандарт».

Також представник третьої особи у своїх поясненнях зазначив, що змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» №596-VІІІ від 14.07.2015 р. до ст. 258 КУпАП передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складання адміністративного протоколу застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, навіть у випадках заперечення порушника проти вчинення ним адміністративного правопорушення. Крім того ч.1 ст. 258 КУпАП передбачено можливість накладати адміністративні стягнення за правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції на місці їх вчинення. Тому оскаржувана постанова складена на місці вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст. 258 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, в результаті чого стосовно нього винесена постанова серії ЕАН№4243390 від 22.05.2021, вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а тому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від його представника Цокало Т.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та позов просили задовольнити. Представником позивача також надано письмові пояснення, аналогічні викладеним обставинам, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Відповідача - інспектор 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Кузнецов Р. І. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, заяв від нього не надходило.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України Іващенко О.О. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки немає передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, справу розглянуто за відсутності сторін.

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до положень статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч.4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наведеною нормою передбачено, що відповідальність за ч.4 ст. 122 КУпАП настає у разі перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4. ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно вимог п.12.9 б Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7 ПДР України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність..

У судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4243390 від 22.05.2021 складеною інспектором 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Кузнєцовим Романом Ігоровичем, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Зі змісту копії вищевказаної постанови судом вбачається, що ОСОБА_1 22.05.2021 о 13:00:36 в п. Правневе Траса М03 447 км, керуючи транспортним засобом FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 в населеному пункті зі швидкістю 109 км/год, перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті на 59 км/год. Фіксація швидкості -Трукам ТС000709. Камера вн-01408.Чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Доводи позивача про те, що працівники патрульної поліції не мають права використовувати прилад TruCam LTI 20/20 №ТС 000709 із функціями фото- та відеофіксації не в автоматичному режимі, є помилковими, з урахуванням наступного.

Пунктом 9 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", в якості поліцейського превентивного заходу, дозволено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису в не автоматичному режимі.

Згідно абзацу 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, фіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), за наявності технічної можливості може складатись в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Використання приладів TruCAM поліцейськими у службовій діяльності належить до повноважень поліцейських визначених Законом України "Про Національну поліцію".

Посилання позивача на те, що докази вини вчинення ним адміністративного правопорушення, отримані внаслідок використання лазерного вимірювача TRUCAM є недопустимими, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4243390 від 22.05.2021 містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху Tрукам № ТС 000709.

Відповідно до роздруківки фіксування лазерним вимірювачем TRUCAM серії №TC000709 швидкості руху автомобіля FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 22.05.2021 о 12:59:22 склала 109 км/год, допустима швидкість встановлена 50 км/год, дистанція з якої здійснено вимір швидкості 326,6 м.

Наказом державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України №100 від 19.02.2002, зареєстрованим Міністерством юстиції України 04.03.2002 за №222/6510, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі №972 від 14.06.2016, затверджено Порядок оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, згідно з п.п. 2.5 якого, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва оформлюються на типи засобів вимірювальної техніки, які занесено під одним реєстраційним номером до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 2.6 Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки та свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки чинні до вилучення відповідних типів засобів вимірювальної техніки з Державного реєстру.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п.1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Виключення з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 типу засобу вимірювальної техніки вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 не встановлює неможливість його використовувати.

Тому, враховуючи, що прилад TruCAM введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства України.

TruCam, які введено в експлуатацію, дозволяється використовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Судом з наданого відповідачем експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/- 3008 встановлено, що в лазерному вимірювачі швидкості LTI 20/20 TruCAM вбачається правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/TES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Термін дії експертного висновку до 27.09.2021 року.

Згідно наданого свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21368 чинного до 16.02.2022 судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, ±1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 TC000709 засвідчує порушення швидкісного режиму, пройшов повірку та є придатним до використання, а тому є належним доказом по справі та підтверджує подію і склад вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі № 645/4901/19.

Досліджений у судовому засіданні диск з наявними відео матеріалами з приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС 000709 підтвердив, що автомобіль FORD FUSION номерний знак НОМЕР_1 22.05.2021 у с. Травневе, траса М03 км 447 рухався зі швидкістю 109 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 59 км/год., дистанція, з якої здійснено вимір швидкості 326,6 м.

При цьому, суд зазначає, що представником третьої особи до пояснень на позовну заяву додано належним чином засвідчені копію фотознімку з приладу TruCam ТС000709, витяг з інтернет ресурсу із відповідним посиланням на яких можна встановити номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , який здійснював перевищення швидкості руху, місце вчинення правопорушення, швидкість із якою рухався транспортний засіб, що в розумінні ст. 74 КАС України є допустимими доказами.

Крім того, представником третьої особи до пояснень на позовну заяву додано оптичний диск засвідчений електронним цифровим підписом, на якому міститься відеофайл "_5B000_0522_125922.pdf.p7s" із відтворенням обставин місця події, які оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

В ході судового розгляду, шляхом огляду змісту оптичного диску, встановлено, що відеозапис "_5B000_0522_125922.pdf.p7s" підписано цифровим підписом 03.07.2021, підписувач ОСОБА_2 . Таким чином, наданий суду відеозапис є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Доводи позивача про те, що швидкість руху, яка вимірювалась інспектором, могла стосуватись інших транспортних засобів, які рухались поряд із автомобілем ОСОБА_1 , не підтверджені належними та допустимими доказами у судовому засіданні.

Принцип роботи приладу TruCAM виключає можливість виміру та захвату швидкості руху сторонніх автомобілів, оскільки працівниками поліції з відстані 350-450 м виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу та після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі прилад здійснює вимірювання швидкості. Вже після цього прилад фіксує числовий показник швидкості руху.

Також, в ході розгляду справи не знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що інспектор поліції під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови не дотримався вимог чинного законодавства стосовно порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Відповідно до абзацу 2 п.3 розділу ІІІ Інструкції, поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи зокрема про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції .

Згідно ч.6 ст. 258КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно п.9 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

В судовому засіданні із письмових пояснень до позовної заяви представника третьої особи встановлено, що 22.05.2021 позивача, який рухався на автомобілі, що не спростовується ОСОБА_1 було зупинено інспектором на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у результаті перевищення допустимої швидкості руху, виявлено особу водія та пояснено причину зупинки і застосування превентивних заходів. Інспектор Вірабяну Л.В. роз`яснив його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, проте підтвердження цієї обставини судом не встановлено, оскільки підпис позивача в п.8 оскаржуваної постанови відсутній, натоміть підпис ОСОБА_1 міститься в п.9 цієї ж постанови, що свідчить про отримання останнім копії постанови. В п. 7 оскаржуваної постанови відсутні зазначення про додавання до неї клопотань позивача, як не надано суду і ОСОБА_1 доказів на підтвердження факту прохання останнього залучити до участі у розгляді даної справи адвоката, чи можливості розгляду справи не на місці, а у відповідному відділі Управління патрульної поліції. Інспектор продемонстрував позивачу відеозапис, здійснений вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС 000709. За результатами розгляду справи поліцейським встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН№4243390 від 22.05.2021.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що оскаржувану постанову було прийнято у спосіб, що визначений законами України.

Суд зазначає, що доказів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, позивач не навів, а судом не встановлено, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджуючи надані представником третьої особи докази, судом встановлено, що вони підтвердили наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду України від 14.03.2018 по справі №760/2846/17).

Однак, відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, представник третьої особи, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 286КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що представником третьої особи, доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо винесення адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд залишає позовну заяву без задоволення, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 9, 77, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Кузнецова Романа Ігоровича, третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №4243390 від 22.05.2021 залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Зачепилівського районного суду

Харківської області Є.І. Яценко