Справа № 200/11957/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року справа №200/11957/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Компанієць І.Д., за участі секретаря судового засідання Харечко О.П., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Вірченка Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 у справі № 200/11957/20-а (головуючий суддя І інстанції Хохленков О.В., складене у повному обсязі 16 квітня 2021 у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про визнання протиправними дій і рішення суб`єктів владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України про в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати оформлене протоколом № 47 від 08 грудня 2020 року рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця на підставі № 0250 від 27 листопада 2018 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 2 місяці.

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № (номер не відомий) від (дата не відома) "Про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця на підставі № 0250 від 27 листопада 2018 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) дисциплінарного стягнення" (а.с. 1-10 т. 1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оформлене протоколом № 47 від 08.12.2020 року рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця на підставі № 0250 від 27 листопада 2018 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 2 місяці. У позовних вимогах в частині визнання протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № (номер не відомий) від (дата не відома) «Про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексія Вікторовича (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця на підставі № 0250 від 27.11.2018 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) дисциплінарного стягнення», відмовлено (а.с. 43-52 т. 2).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що спірне рішення не вводилось в дію наказом Міністерства юстиції України, відтак, права позивача не порушені, а справа не підлягає судовому розгляду.

По суті позову, відповідачем вказано, що суд не наділений повноваженнями визнавати виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та застосовувати до нього дисциплінарного стягнення, відтак, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження відповідача, скасувавши спірне рішення.

Зазначило, що спірний протокол містить чіткі та однозначні доводи членів комісії щодо вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.

При цьому, позивач не мав права на відкриття виконавчого провадження, оскільки з наданих документів стягувача не вбачається, яке саме майно боржника знаходиться у м. Краматорську (а.с. 55-72 т. 2).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення та рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України відповідно до паспорту № НОМЕР_2 , виданого 02 травня 2018 року орган що видав 1443 (а.с.183-184 т.1), є приватним виконавцем відповідно до посвідчення приватного виконавця виданого Міністерством юстиції України 27 листопада 2018 року (а.с.11 т.1).

30 червня 2020 року Господарський суд м. Києва видав наказ № 910/14358/19 про примусове виконання рішення суду по стягненню з ТОВ «Будівельна компанія «БАК Україна» на користь Комунального автотранспортного підприємства 76,31 грн. основного боргу, 66779,11 грн. пені, 11191,26 грн. інфляційних втрат, 5697,12 грн. 3% річних та 4379,16 грн. судового збору (а.с.30 т.1).

22 липня 2020 року Комунальне автотранспортне підприємство 052810 Краматорської міської ради звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. із заявою №2180-04 про примусове виконання рішення суду № 2180-04 від 22.07.2020 року.

В заяві було вказано, що майно ТОВ «БК «БАК Україна» знаходиться у м. Краматорську за укладеними договорами про виконання:

- від 15 листопада 2018 року робіт з Капітального ремонту тротуарів та пішохідних зон з благоустроєм прилеглої території по пр. Миру від буд. 59 вул. Академічна до скверу ім. Т. Г. Шевченко у м. Краматорську Донецької області за договором з Управлінням капітального будівництва та перспективного розвитку міста Краматорської міської ради на загальну суму 1249753,68 грн. з ПДВ (а.с.35-37)

- від 22 серпня 2018 року робіт з Капітального ремонту тротуарів та пішохідних зон з благоустроєм прилеглої території по пр. Миру від по вул. Академічна до вул. Василя Стуса у м. Краматорську Донецької області за договором з Управлінням капітального будівництва та перспективного розвитку міста Краматорської міської ради на загальну суму 1375492,80 грн. з ПДВ (а.с.32-34).

- робіт з Коригування проектно-кошторисної документації по об`єкту: «Будівництво спортивно - оздоровчого комплексу: футбольне поле, майданчик для пляжного волейболу, легкоатлетична доріжка по вул. Паркова у м. Краматорську (коригування) за договором з Управлінням капітального будівництва та перспективного розвитку міста Краматорської міської ради на загальну суму 283492 грн. з ПДВ;

- робіт за договорами субпідряду на Капітальний ремонт (термодернізація) будівель Краматорських ЗОШ № 2, 3, 8, 9 та будівель Краматорських дошкільних навчальних закладів № 6, 8, 64, 71, 84 на загальну суму 82276468,12 з ПДВ.

В якості підтвердження даних обставин до заяви було додано копії Договорів від 22 серпня 2018 року № 22/08/18-145 та від 15 листопада 2018 року № 06/09/18-153 (а.с.29 т.1).

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №62775094 від 10 серпня 2020 року приватний виконавець Літвиненко О.В. відкрив виконавче провадження за вищезазначеною заявою (зв. бік а.с.94 т. 1).

ТОВ «Будівельна компанія «БАК Україна» 22 вересня 2020 року звернулася зі скаргою № 706/1 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. щодо порушення ним меж юрисдикції виконавчого округу та меж повноважень під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та прийняття оскаржуваних постанов на підставі неіснуючого документа (а.с.12-13).

28 жовтня 2020 року Довідкою про результати проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 зроблений висновок про порушення приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. вимог законодавства при здійсненні виконавчого провадження №62775094 (а.с.14-20).

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. надав пояснення Дисциплінарної комісії приватних виконавців щодо фактів викладених у поданні про притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с.21-22 т.1).

Директор департаменту Державної виконавчої служби спрямував до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання від 26 листопада 2020 року №35206-33-20 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 (а.с.18-20 т.1).

На підставі витягу з протоколу № 47 від 08 грудня 2020 року Дисциплінарна комісія приватних виконавців затверділа рішення про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 2 місяця. Голосували «за» - 5, «проти» - 2, утрималися -2 (а.с.49-56 т.1).

Не погодившись з вищевказаним протоколом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов висновку, що Дисциплінарна комісія дала оцінку процесуальним діям приватного виконавця, в той час як такі повноваження належать виключного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII, та Порядком проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 жовтня 2018 року №3284/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2018 р. за №1195/32647

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII ), контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною 3 статті 34 Закону № 1403-VIII позапланові перевірки проводяться на підставі:

1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки;

2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця;

3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

На виконання положень закону № 1403-VIII, Міністерством юстиції України розроблений Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 жовтня 2018 року № 3284/5 (далі - Порядок № 3284/5).

Згідно із п.13 розділу ІІІ Порядку №3284/5 під час перевірки члени робочої групи згідно з планом проведення перевірки аналізують діяльність органу державної виконавчої служби, що перевіряється, узагальнюють матеріали перевірки, формулюють висновки про ефективність функціонування органу державної виконавчої служби, готують рекомендації з удосконалення роботи, надають методичну та практичну допомогу органу державної виконавчої служби з метою усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч.5 ст.40 Закону № 1403-VIII у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

В матеріалах справи відсутні докази щодо врахування при винесенні оскаржуваного рішення обставин вчинення позивачем проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року, та не визначений саме вид дисциплінарного проступку.

Зазначене нівелює правомірність накладення на позивача стягнення як об`єктивного та правомірного, а також порушує критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які слідують з норм п.3 та п.8 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України - обґрунтованості, пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.40 Закону № 1403-VIII дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців 08 грудня 2020 року під час прийняття оскаржуваного рішення призваний виконавець ОСОБА_1 був присутній і надав комісії відповідні пояснення.

Відповідно до п.25 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3791/5 від 27 листопада 2017 року, розгляд подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи.

Разом з тим, як встановлено судом, під час засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців були подані голоси як «за» -5 так і «проти» -2, утрималися -2.

Член Дисциплінарної комісії ОСОБА_2 виклав свою окрему думку в який останній вказує Стаття 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» чітко визначає, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, передбаченому законом.

Законодавство не передбачає іншої процедури оскарження рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця, окрім як до суду, в порядку визначеному статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» чітко визначає, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, передбаченому законом.

Законодавство не передбачає іншої процедури оскарження рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця, окрім як до суду, в порядку визначеному статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_2 вважає, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців мало бути прийняте рішення щодо відхилення подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності як необґрунтоване та як такого, що було підготовлено в порушення вимог Конституції та законів України (а.с.57-58 т.1).

Однак, члени Дисциплінарної комісії приватних виконавців невмотивовано відмовилися прийняти цю окрему думку до уваги,

Аналізуючи наявний в матеріалах справи витяг з Протоколу № 47 від 08 грудня 2020 року суд вважає за необхідне зазначити, що в оскаржуваному рішенні відповідача відсутнє визначення дисциплінарного проступку, мотиви для прийняття рішення та будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів приватного виконавця та прийняття саме такого рішення за результатами розгляду подання, не надана оцінка ступені вини приватного виконавця, ступені тяжкості та наслідкам таким порушенням, розміру заподіяної шкоди, а також не враховано, що протягом всього часу здійснення професійної діяльності позивача до нього раніше не застосовувалося дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч.5 ст.40 Закону № 1403-VIII, у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

При цьому суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

З норми ч.1 ст.41 Закону № 1403-VIII слідує, що за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Разом з тим, рішенням відповідача прийнятого протоколом № 47 від 08.12.2020 року до позивача застосовано зупинення діяльності приватного виконавця на два місяці, при цьому відсутнє обґрунтування застосування саме такого виду стягнення та не аргументовано неможливість застосування до позивача попередніх (менш тяжких) видів стягнень, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, наявності тієї обставини, що приватний виконавець раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався.

При оцінці правомірності оскаржуваного рішення відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.38 Закону № 1403-VIII, підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є:

1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця;

2) порушення правил професійної етики приватного виконавця;

3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення;

4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків;

5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

З тексту витягу з протоколу №47 від 08 грудня 2020 року, випливає, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців розглядалися та оцінювалися винятково процесуальні виконавчі дії як приватного виконавця щодо примусового виконання рішення суду що вчинені на території на який знаходиться майно боржника. Визначення дисциплінарного проступку цей документ не містить.

Суд дійшов висновку, що зазначені зауваження Міністерства юстиції України, що були предметом розгляду на Дисциплінарній комісії, не мають ознак дисциплінарного проступку.

Аналізуючи скаргу ТОВ «Будівельна компанія «БАК Україна» суд приходить до висновку, що скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця. Ні яких посилань на здійснення приватним виконавцем дисциплінарного проступку в цій скарзі не має.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07 вересня 2020 року по справі №910/14358/19 скаргу ТОВ «Будівельної компанії БАК Україна» на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. за позовом Комунального автотранспортного підприємства 052810 до ТОВ «Будівельної компанії БАК Україна», залишено без розгляду у зв`язку з пропуском встановленого 10 денного строку (а.с.193-194 т.1).

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції що в матеріалах справи відсутні докази скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, відтак, вона є діючою.

Про часткову сплату суми боргу з ТОВ «БК «БАК Україна» свідчить Меморіальний ордер №4322 від 26 серпня 2020 року на суму 650,99 грн. (а.с.195 т.1).

Про часткову сплату суми боргу з ТОВ «БК «БАК Україна» свідчить Меморіальний ордер №4383 від 26 серпня 2020 року на суму 138535,06 грн. (а.с.196 т.1).

Про перерахування коштів стягувачу КАТП 052810 від приватного виконавця Літвиненко О.В. свідчить платіжне доручення № 1861 від 26 серпня 2020 року (а.с.199 т.1).

Крім того, суд зауважує, що виключно суди наділені повноваження щодо прийняття рішення щодо законності та правомірності рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, зокрема, постанов приватного виконавця.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Це підтверджується також нормою ч. 2 ст. 40 Закону № 1403-VIII у разі якщо подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія приватних виконавців відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги.

Така ж саме позиція закріплена в ст. 36 Закону № 1403-VIII та в ч.1 та ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Всупереч зазначеним нормам Дисциплінарна комісія приватних виконавців приймаючи оскаржуване рішення відображене в протоколі № 47 від 08 грудня 2020 року дала оцінку процесуальним діям приватного виконавця щодо виконання судових рішень, зокрема, щодо процесуальних дій приватного виконавця в ході виконавчого провадження при цьому не зазначивши який саме вид дисциплінарного проступку здійснив приватний виконавець.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, що приватний виконавець здійснив дисциплінарний проступок, який визначений в п.4 ч.2 ст.38 Закону № 1403, а саме невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. Але, в чому саме полягає неналежне виконання обов`язків відповідач не зазначив.

При цьому, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання членами комісії означеної процедури свідчитиме належна мотивація прийнятого рішення: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення висвітлених у скарзі питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, що до якої застосовуються дисциплінарне стягнення; норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення від 01.07.2003р. у справі «Суомінеен проти Фінляндії» № 3780001/97, п. 36).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позов слід задовольнити в частині визнання протиправним та скасувати оформлене протоколом № 47 від 08 грудня 2020 року рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців та в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 2 місяці.

Щодо посилань відповідача на те, що рішення Дисциплінарної комісії без відповідного наказу Мінюсту не несе будь яких наслідків для приватного виконавця, суд зазначає, що саме рішення Дисциплінарної комісії за результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, є правовим актом індивідуальної дії та може бути оскаржено до суду як таке, що порушує права та інтереси приватного виконавця.

Тієї ж думки дотримується Верховний Суд у постанові від 10 березня 2021 року по справі № 826/12436/18.

Також колегія суддів зазначає, що є неприйнятним посилання апелянта на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 160/10658/20, оскільки колегією суддів встановлено, що на момент апеляційного розгляду у даній справі, оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії, оформлене протоколом № 47 від 08.12.2020 року, введено в дію 19.05.2021 року, що не є спірним між сторонами.

Таким чином, колегія суддів констатує що предмет спору та фактичні обставини справи № 160/10658/20 не є подібними до цієї справи.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 у справі № 200/11957/20-а - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 09 серпня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 серпня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць