Справа № 278/2046/21
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №278/2046/21
У Х В А Л А

05 серпня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Житомирській області лейтенанта Бенадицького Станіслава Анатолійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою судді від 09.07.2021 року дану позовну заяву було залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 10 (десяти) днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали позивач отримав 19.07.2021 року. Однак станом на 05.08.2021 року недоліки вказані в ухвалі не усунув.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про необхідність у продовженні строку для усунення недоліків з наступних підстав.

До позовної позивач долучив клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за подання цього позову, яке обґрунтоване посиланням на статтю 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постанову Пленуму Верховного суду України № 2 від 23 січня 2015 року.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VІ).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 3674-VІ судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону № 3674-VІ в якій міститься перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а ст. 5 цього Закону перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг тощо, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 4 цього ж Закону за подання, зокрема, до адміністративного суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано за характером спору (майновий/немайновий), а також за правовим статусом платника судового збору (фізична особа/фізична особа - підприємець/юридична особа/суб`єкт владних повноважень).

За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. ст. 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Правову позицію зазначеного змісту Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо сплати судового збору у справах про адміністративні правопорушення, визначивши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

З огляду на зазначене, застосуванню підлягає саме правова позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду, а не Пленумом Верховного Суду України.

Відтак, оскільки доводи позивача щодо звільнення його від сплати судового збору є безпідставними, інших підстав для його звільнення від сплати судового збору не вбачається, клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Роз`яснити позивачу право повторно звернутись з клопотанням про звільнення від сплати судового збору в порядку ст. 88 КАС України з наведенням обґрунтувань та наданням відповідних доказів важкого майнового стану станом на час подання позову.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зважаючи на викладене вище, позивачеві необхідно сплатити судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні 00 копійок, чи зазначити й надати докази, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на таке.

Термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1ст. 4 КАС України).

Згідно зіст. 213 КУпАПсправи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Так, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, які передбачені ч. 1ст. 121 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Працівники органів поліції, які мають спеціальні звання поліції мають накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, відповідні працівники органів поліції не є самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1ст. 121 КУпАП. У цій справі - це Управління патрульної поліції у Вінницькій області.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 по справі № 724/716/16-а.

Незважаючи на те, що за правилами адміністративного судочинства суд має можливість замінити неналежного відповідача під час розгляду справи, така заміна може здійснюватися виключно за згодою позивача (ст. 48 КАС України), а відтак заявлення позову до неналежного відповідача призводить до ускладнення розгляду справи.

Таким чином позивачу слід звернути увагу на зазначене вище, та надати суду позовну заяву з визначеним уточненим колом відповідачів.

Згідно ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, то її необхідно залишити без руху, надавши стороні строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 160,161,169 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити позивачу строк для усунення недоліків тривалістю 10 (десять) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Дубовік