Справа № 580/3095/21
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року справа № 580/3095/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.01.2021: №5790707 на суму 10000,00 грн.; №5800707 на суму 5100,00 грн.; №5810707 на суму 17000,00 грн.

Позов мотивований тим, що спірні рішення прийняті за відсутності факту порушення вимог законодавства.

Позивач стверджує, що застосування штрафу за продаж алкогольного напою за ціною, нижчою за мінімальну, здійснено на підставі лише даних фіскального чеку без перевірки реалізованого напою кодам УКТ ЗЕД. З цього приводу посилається на постанову Верховного Суду у справі №803/1789/16.

Щодо застосування штрафу за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД, позивач зазначає, що позивач неодноразово звертався до постачальника з метою програмування РРО. Однак, у зв`язку із введеним карантином такі дії не здійснені, що підпадає поняття форс-мажорних обставин, та є підставою для незастосування штрафу. Також зазначає, що ПК України введений мораторій на проведення перевірок, пов`язаних з РРО.

Стосовно застосування штрафу за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку позивач зазначає, що така марка на пакування вина «Там`янка» була наявна, однак мала надрив, що не перевищував встановлених законодавством допустимих розмірів. Тому твердження відповідача про відсутність марки акцизного податку, та як наслідок застосування штрафу є необґрунтованим.

Ухвалою від 24.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

09.06.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що за наслідками перевірки діяльності позивача виявлено факти продажу алкогольних напоїв за ціною, нижчою мінімальної, зберігання для продажу алкогольних напоїв, без марки акцизного податку встановленого зразку. Також встановлено факт продажу вина через РРО без застосування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів. Вказані факти підтверджено висновками акту перевірки та належними доказами.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

На підставі наказу відповідача від 17.12.2020 №2306-п, направлень від 17.12.2020 №№1157, 1158 службові особи відповідача 21.12.2020 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності у магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

За її наслідками складений акт від 28.12.2020 №514/23/23/07/ , в якому зафіксовано, що у магазині за вказаною вище адресою здійснено реалізацію вина «Тамянка», об`ємом 1 л. зі вмістом спирту 9-13% за ціною 40 грн. (в тарі тетра-пак), тоді як мінімальна роздрібна ціна цього товару становить 49 грн. Також зазначено про реалізацію вина «Тамянка» без марки акцизного податку встановленого зразку відповідно до фіскального чека від 21.12.2020 №0739, та без застосування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 17.01.2021:

№5790707 на суму 10000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від мінімальних;

№5800707 на суму 5100,00 грн. за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД;

№5810707 на суму 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

За наслідками адміністративного оскарження цих рішень, вони залишені без змін рішенням ДПС України від 28.04.2021 №9685/6/99-.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звернув увагу, що зауважень до вказаних актів перевірок позивач не вказав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до вимог підп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.

П.75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою згідно підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Вона здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1-4 підп.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Суд врахував, що вказаних вимог службовими особами контролюючого органу дотримано.

Стосовно посилання позивача про наявність мораторію на проведення перевірок у зв`язку з установленим карантином, суд зазначає таке.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

- обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Суд встановив, що наказ відповідача від 17.12.2020 №2306-п, на підставі якого здійснено перевірку позивача, прийнятий на підставі, зокрема п.п.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, та з метою контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва та обігу підакцизних товарів, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, мінімальних цін на алкогольні напої, наявність марок акцизного податку, внесення даних про РРО до відповідних ліцензій, відображення та обрахунку акцизного податку, наявності документів щодо походження підакцизних товарів.

Так, з даних акту перевірки вбачається, що предметом перевірки було питання зберігання та продажу алкогольних напоїв з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому, використання РРО під час здійснення таких господарських операції підпадає під поняття обліку та обігу алкогольних напоїв.

Тому суд дійшов висновку, що на проведену стосовно позивача фактичну перевірку не поширюється дія мораторію, встановленого п.52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а протилежні доводи позивача є необґрунтованими.

Отже, перевірка позивача, за наслідками якої прийняті спірні рішення проведена відповідачем з дотриманням вказаних вище норм.

Суд зазначає, що основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з підп.27 п.4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.

Пунктом 7 вказаного Положення передбачено, що ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (органами доходів і зборів).

На підставі п.19-1.1.14. ст.19 ПК України однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням.

Відповідно до підп.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

З аналізу викладених норм суд дійшов висновку, що на відповідача покладені повноваження застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №481/95-ВР.

З аналізу викладених норм суд дійшов висновку, що на відповідача покладені повноваження здійснення перевірки та застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №481/95-ВР.

Щодо суті виявлених порушень, суд зазначає таке.

Податкове повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5790707 на суму 10000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від мінімальних, суд вважає правомірним, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Ст.1 Закону №481/95-ВР надається визначення основних понять і термінів, відповідно до яких:

мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Ст.18 Закону №481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова №957) затверджено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Згідно з Постановою №957 (у редакції станом на час проведення перевірки) мінімальна роздрібна ціна:

- вина виноградного натурального у скляній тарі місткістю 0,7 л, в іншій тарі місткістю 1 л становить 42,00 грн.;

- вина виноградні натуральні з доданням спирту та міцні у скляній тарі місткістю 0,7 л, в іншій тарі місткістю 1 л.

Тобто, мінімальна роздрібна ціна вина виноградного натурального становить 42,00 грн, а з додаванням спирту - 49,00 грн.

Суд врахував, що в акті перевірки зафіксовано, що у магазині за адресою здійснення позивачем господарської діяльності реалізовано вино «Тамянка», об`ємом 1 л. зі вмістом спирту 9-13% за ціною 40 грн. (в тарі тетра-пак). Тобто за ціною, нижчою від мінімальної.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №803/1789/16 стосовно необхідності перевірки контролюючим органом відповідності алкогольного напою кодам УКТ ЗЕД, оскільки за фактичними обставинами справи №803/1789/16 висновки контролюючого органу щодо реалізації алкогольних напоїв ґрунтувались лише на підставі даних отриманих з контрольних стрічок Z-звітів без перевірки реалізованих алкогольних напоїв.

Водночас, у справі, що розглядається, перевіряючим фактично було здійснено придбання алкогольного напою, з пакування якого можливо встановити його вид, міцність, об`єм тощо.

Крім того, Верховний Суд у справі №803/1789/16 наголосив, що алкогольні напої при проведенні перевірки серед фактичних залишків запасів не виявлені, що обумовило висновок про відсутність у податкового органу можливості ідентифікувати алкогольні напої.

Однак, у спірному випадку перевіряючим знято залишки товарно-матеріальних цінностей (у т.ч. вино «Тамянка» 1 л., 2 шт.), про що складено відповідний акт, який підписаний, позивачем.

Отже, фактичні обставини у даній справі та у справі №803/1789/16 не є подібними, а правові висновки Верховного Суду у вказаній справі не підлягають застосуванню під час вирішення цього спору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищевказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5790707 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5810707 на суму 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, суд врахував таке.

Положеннями абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного збору - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до п.226.3 ст.226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.20, 23-24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв вітчизняного виробництва використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 ПК України.

На підставі п.226.9 ст.226 ПК України вважаються такими, що немарковані:

- алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку;

- алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції;

- вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари;

- алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Відповідно до абз.4-8 п.20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251, вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження:

- пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення;

- наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція);

- пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів;

- відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

Суд врахував, що акт перевірки містить лише твердження щодо продажу 1 упаковки вина «Тамянка», об`ємом 1 л, без марки акцизного податку. Водночас, доказів відсутності такої марки або наявності визначених вищевказаними нормами умов, які передбачають, що алкогольний напій немаркований, суду не надано.

Суд встановив, що позивач надав суду фототаблицю із зображенням упаковки вина «Тамянка», об`ємом 1 л із наклеєною маркою акцизного податку серії ААВИ №207684, яка має незначне пошкодження (розрив) довжиною близько 6 мм. При цьому, вказане пошкодження не перешкоджає встановленню реквізитів такої марки.

Відтак, з огляду на приписи п.226.9 ст.226 ПК України, відсутні підстави вважати немаркованим реалізований позивачем вищевказаний товар.

Тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5810707 на суму 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5800707 на суму 5100,00 грн. за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД, суд врахував таке.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Суд врахував, що позивач у позовній заяві не спростовує наявності вказаного порушення. Основним його доводом є наявність форс-мажорної обставини, зумовленої карантином, та пов`язаної з тим, що позивач неодноразово звертався до постачальника обладнання щодо програмування РРО. Однак, як стверджує позивач, постачальник не зміг виконати свої обов`язки щодо програмування.

Водночас, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, у т.ч. листів-запитів, відмов, тощо.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами вчинення залежних від нього дій та заходів щодо програмування РРО, а також, відповідно, відмови постачальника такого обладнання у здійсненні налаштування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вищевказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване.

Тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.01.2021 №5800707 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений згідно пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 302,67 грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 17.01.2021 №5800707 про застосування штрафу на суму 5100,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 302,67 грн. (триста дві гривні 67 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя О.А. Рідзель