Справа № 420/10332/21
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Національного університету Одеська морська академія (місцезнаходження: 65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; ) до Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправним та скасування припису № 05-02/8 від 27.01.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Національного університету Одеська морська академія до Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування припису № 05-02/8 від 27.01.2021 року.

Ухвалою від 22.06.2021 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що припис Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації № 05-02/8 від 27.01.2021 р. є незаконним та необґрунтованим, безпідставно складений відносно позивача, який не має жодного відношення до обладнання оператора мобільного зв`язку. Відповідачем неналежним чином встановлено суб`єкта, який порушує вимоги Закону України «Про охорону культурної спадщини». Позивач, що є правонаступником Одеської національної морської академії, не порушував умов укладеного з Управлінням охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини №04-02/111 від 15.01.2014р.; не здійснював жодних дій з розміщення обладнання мобільного зв`язку на горищі будівлі по вул. Пастера, 16. Крім того, відповідачем при складенні припису невірно застосовані норми матеріального права. Такі дії відповідача суперечать спеціально-дозвільному принципу права, встановленому у ч.2 ст.19 Конституції України.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №37954/21 від 15.07.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що будівля по вул. Пастера, 16, - будівля Одеського казначейства, споруджена у 1906 році за проектом архітектора Л.М. Чернігова. Зазначена споруда прийнята під охорону Держави рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 20.04.1982р. № 230 як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення; занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури і туризму від 20.06.2008 № 728/0/16-08; Охоронний номер 621 Од. На виконання вимог ст. 23 Закону України Національний університет «Одеська морська академія» уклав охоронний договір від 15.01.2014 № 04-02/111. У грудні 2020 року відповідачу стало відомо про розміщення на даху будівлі по вул. Пастера, 16 антени мобільного зв`язку. За результатами перевірки електронної бази документообігу відповідача, дозволу на встановлення обладнання оператора мобільного зв`язку на будівлі-пам`ятці за зазначеною адресою органом охорони культурної спадщини не видавалось. Зазначені дії є порушенням Закону України «Про охорону культурної спадщини» та умов вищезазначеного охоронного договору. Враховуючи зазначене, відповідачем було видано припис від 27 січня 2021 року №05-02/8 з вимогою терміново демонтувати обладнання оператора мобільного зв`язку.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

27.01.2021 р. Департаментом культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації складено припис № 05-02/8, в якому зафіксовано, що у горищному приміщенні встановлено обладнання оператора мобільного зв`язку без дозволу органу охорони, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Посилаючись на приписи ч.1 ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» відповідачем зобов`язано Національний університет Одеська морська академія терміново демонтувати обладнання оператора мобільного зв`язку (а.с. 8).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначені Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III.

Згідно ст.1 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

За змістом ч.1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини; встановлення режиму використання пам`яток місцевого значення, їхніх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; надання дозволів на проведення робіт на пам`ятках місцевого значення (крім пам`яток археології), їхніх територіях та в зонах охорони, на щойно виявлених об`єктах культурної спадщини, реєстрація дозволів на проведення археологічних розвідок, розкопок; видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їхніх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; надання відповідних дозволів на відновлення земляних робіт; застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону, здійснення інших повноважень відповідно до закону та ін.

Відповідно до пункту 6.3 Положення про Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням виконуючого обов`язки голови Одеської обласної державної адміністрації від 27 травня 2019 року №647/А-2019, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації здійснює контроль за виконанням Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини.

Будівля по вул. Пастера, 16 - будівля Одеського казначейства, споруджена у 1906 році за проектом архітектора Л.М. Чернігова. Зазначена споруда прийнята під охорону Держави рішенням Одеського обласного виконавчого комітету від 20.04.1982 року № 230 як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення. Занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури і туризму від 20.06.2008 № 728/0/16-08; Охоронний номер 621-Од.

Згідно ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

На виконання вимог ст. 23 Закону України Національний університет «Одеська морська академія» уклав охоронний договір від 15.01.2014 № 04-02/111.

Враховуючи, що відповідачем у горищному приміщенні встановлено обладнання оператора мобільного зв`язку без дозволу органу охорони, що є порушенням ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини», складено припис № 05-02/8 від 27.01.2021 року, яким зобов`язано Національний університет Одеська морська академія терміново демонтувати обладнання оператора мобільного зв`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Режими використання пам`яток встановлює: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини щодо пам`яток національного значення; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації щодо пам`яток місцевого значення.

Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» забороняється змінювати призначення пам`ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно п.2 ч.1 ст. 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Відповідно до п. 4.10 ДБН А.2.2-14-2016 «Склад та зміст науково-проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування» влаштування систем інженерного забезпечення та інші роботи, що не змінюють існуючих конструкцій, матеріалів, деталей пам`яток тощо належить до виду робіт: ремонт (реставраційний).

Проте, як вказує відповідач, науково-проектна документація на розгляд до відповідача не надходила, дозвіл на проведення робіт на зазначеній пам`ятці не надавався, відповідно, роботи проводились без відповідної проектної та дозвільної документації.

Так, згідно з пп. 7.64 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», антенні пристрої систем ефірного телебачення, супутникового зв`язку і телебачення повинні розташовуватися в тих місцях, де вони не погіршують архітектурного вигляду будинків. Розміщувати їх необхідно на даху будинків, з урахуванням додаткових механічних навантажень.

Відповідач зазначив, що фахівцями Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації було здійснено візуальний огляд будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Пастера, 16 та встановлено, що на горищі будівлі встановлено технічний пристрій у металевій шафі. Пристрій розміщено на кронштейнах, які прикріплені до торцевої фасадної стіни.

При цьому зазначено, що вказана антена мобільного зв`язку погіршує архітектурний вигляд пам`ятки, жодних документів щодо додаткових механічних навантажень на пам`ятку культурної спадщини до відповідача не надходило.

Відповідно до п.5 охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини від 15 січня 2014 року №04-02/111 користувач (у даному випадку Національний університет Одеська морська академія) несе відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам`ятки; зобов`язаний здійснювати передачу у користування чи управління пам`ятки тільки після письмової згоди органу охорони.

Згідно пункту 11 охоронного договору користувач зобов`язаний проводити реставраційні, ремонтні та інші роботи відповідно до науково-проектної документації, затвердженої в установленому порядку, за письмовим дозволом органу охорони.

Згідно з пунктом 13 охоронного договору від 15.01.2014 № 04-02/111 у разі самовільного проведення користувачем робіт, пов`язаних з перебудовою чи переробленням, які призвели до спотворення пам`ятки, її території чи охоронних зон, їх наслідки повинні бути усунені за рахунок користувача в терміни, визначені письмовим розпорядженням органу охорони.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про охорону культурної спадщини» органи охорони культурної спадщини зобов`язані заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної спадщини є обов`язковими для виконання всіма юридичними та фізичними особами.

Твердження позивача про те, що він не має жодного відношення до обладнання мобільного зв`язку на горищі будівлі по вул. Пастера, 16, судом до уваги не беруться з огляду на наступне.

Зі змісту листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 13.01.2020 року № 05-06-00131, вбачається, що між Регіональним відділенням фонду державного майна України по Одеській та Миколаївський областях та ПАТ «КИЇВСТАР» () укладено договір оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Національного університету «Одеська морська академія», а саме: частини горища площею 6,00 кв.м. та даху навчального корпусу № 6, площею 4,00 кв.м, інвентарний №10310009, загальною площею 10,00 кв.м за адресою: м.Одеса, вул. Пастера, буд. 16, з метою використання орендованого майна: розміщення радіотехнічного обладнання мобільного зв`язку, терміном на 2 роки 11 місяців.

При цьому, Національний університет Одеська морська академія не виступав стороною вказаних договірних відносин, не є власником відповідного радіотехнічного обладнання мобільного зв`язку та не розміщував його. Протилежного не доведено відповідачем та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відтак, відповідач не у повній мірі з`ясував, хто саме та яким чином здійснював монтаж, підписував відповідні угоди тощо. Отже, відповідач надав припис про усунення порушень не уповноваженій особі Фонду державного майна, а позивачу Національному університету «Одеська морська академія» (як зазначено в приписі а.с. 8).

Натомість, відповідач не навів правових підстав чи наявності відповідних повноважень у Національного університету Одеська морська академія щодо демонтування вищевказаного обладнання оператора мобільного зв`язку.

Враховуючи наведене, встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав про визнання протиправним та скасування припису Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації № 05-02/8 від 27.01.2021 р.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань на користь Національного університету Одеська морська академія судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Національного університету Одеська морська академія (місцезнаходження: 65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; ) до Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправним та скасування припису № 05-02/8 від 27.01.2021 року,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації № 05-02/8 від 27.01.2021 р.

Стягнути з Департаменту культури національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Національного університету Одеська морська академія (місцезнаходження: 65029, м. Одеса, вул. Дідріхсона, 8; ) судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2021 року.

Суддя О.М. Тарасишина