Справа № 140/4695/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4695/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (позивач) звернулася з позовом до Київської міської ради (відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформована, має кадастровий номер :79:562:0001, розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов`язання на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що у встановленому порядку звернулася в інтересах ОСОБА_2 до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для безоплатної передачі земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Проте листом від 17 березня 2021 року №057-08/Г відповідач відмовив у наданні дозволу у зв`язку з тим, що позивач не є землевласником чи землекористувачем земельної ділянки.

Представник позивача з такою відмовою відповідача не погоджується і вказала, що згідно з частиною сьомою статті 122 Земельного кодексу України обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому названою нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від цих положень. Неприйняття відповідачем одного з можливих рішень є його протиправною бездіяльністю.

Представник позивача зауважила, що відповідно до частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Відповідач є розпорядником земельної ділянки комунальної власності. Земельна ділянку, на яку позивач бажає отримати дозвіл на розробку документації, є сформованою, а тому у клопотанні представник позивача просила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а не дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Статтею 40 Земельного кодексу України визначено можливість передачі громадянам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва.

На думку представника позивача, оскільки клопотання подане з дотриманням вимог закону, рішення з порушеного питання відповідачем протиправно не прийняте на пленарному засіданні Київської міської ради, то ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача розглянути клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а у разі відмови в задоволенні цього клопотання - ухвалити мотивоване рішення з належним обґрунтуванням причин такої відмови.

З наведених підстав представник позивача просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.33-36). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що розпорядження землями комунальної власності у місті Києва, в тому числі надання земельних ділянок у власність чи у користування, відповідно до статті 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.

Оскільки положення статей 116, 1 18, 122, 123 Земельного кодексу України не містять чітко визначеної процедури та механізму реалізації розгляду клопотань щодо оформлення прав на землю, для визначення порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві Київською міською радою прийнято рішення від 20 квітня 2017 року №241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві». Цим Порядком установлено, що зацікавлена особа звертається із заявою на розроблення документації із землеустрою до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань, яка аналізує матеріали клопотання у частині наявності визначених додатком 2 до цього Порядку документів та за результатами такого аналізу пояснює зацікавленій особі необхідність подання додаткових документів згідно з цим Порядком або реєструє клопотання. У разі реєстрації клопотання приймальня Київради з земельних питань направляє запит до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент містобудування та архітектури) щодо отримання витягу з містобудівного кадастру та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня, передає матеріали клопотання до Департаменту земельних ресурсів. Приймальня Київради з земельних питань передає заяву до секретаріату Київської міської ради для підготовки резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, яка протягом трьох робочих днів повертається до приймальні Київради з земельних питань. Остання видає зацікавленій особі або уповноваженому нею представнику резолюцію (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, що вважається повідомленням заявнику про результати розгляду цих заяв.

Проекти рішень Київської міської ради та висновки з питань передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб готує Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Оспорювана земельна ділянка з кадастровим номером :79:562:0001 площею 86,4814 га перебуває у комунальній власності міста Києва. Згідно зі статтею 26 Закону України «Про землеустрій» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

У відповіді Департаменту земельних ресурсів від 17 березня 2021 року, яка надана у встановлений строк, позивачу роз`яснено, що оскільки позивач не є землевласником чи землекористувачем, то відсутні підстави для надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

З урахуванням наведеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

13 липня 2021 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 заперечила проти доводів Київської міської ради та просила задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.48-51).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Київської міської ради із клопотанням від 25 січня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок: землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови, орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформована, має кадастровий номер :79:562:0001 (загальна площа 86,4814 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території міста Києва (Голосіївський район, вулиця Академіка Заболотного). До вказаного клопотання ОСОБА_1 додала графічні матеріали на бажану земельну ділянку із позначенням місця розташування (а.с.22-23).

У відповідь на вказане клопотання Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 17 березня 2021 року №057-08/Г-684-977 роз`яснив, що відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі особи, яким земельна ділянка надана у власність чи користування (оренду). Оскільки ОСОБА_3 не є землевласником чи землекористувачем, підстави для підготовки згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок в Департаменті відсутні.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду її клопотання у порядку, визначеному Земельним кодексом України, позивач звернулася до суду за захистом порушених прав.

При вирішенні спору суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій» (далі Закон №858-IV).

Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

Як встановлено підпунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Цією ж нормою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Такими підставами є: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Аналогічна висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17, від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17, від 08 листопада 2019 року у справі №420/914/19, від 09 жовтня 2020 року у справі №1840/3664/18.

Частинами першою та другою статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону №858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, до видів якої належить технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (пункт «й» частини другої статті 25).

Відповідно до частини першої статті 26 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

За загальним правилом, визначеним положеннями статті 50 Закону №858-IV, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його погодження та затвердження в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту «б» статті 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частинами першою-другою статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає суду підстави для висновку, що вирішення питання з приводу відведення у власність земельних ділянок із земель комунальної власності здійснюється у порядку та спосіб, що визначені статтею 118 Земельного кодексу України, а органом, який уповноважений розглядати клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у спірних правовідносинах є Київська міська рада і вирішення цього питання відповідно до статей 26 та 59 Закону №280/97-ВР повинно відбуватись виключно на пленарних засіданнях цієї ради шляхом прийняття відповідного рішення - про надання або відмову у наданні такого дозволу.

У розглядуваному випадку Київська міська рада як орган місцевого самоврядування зобов`язана була розглянути у визначений законодавством місячний строк клопотання позивача про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади шляхом прийняття відповідного рішення згідно з приписами статті 59 Закону №280/97-ВР.

Натомість за результатами розгляду клопотання позивача рішення у встановленому законом порядку відповідачем не прийнято. Направлення структурним підрозділом Київської міської ради - Департаментом земельних ресурсів - листа від 17 березня 2021 року №057-08/Г-684-977 не може вважатись вирішенням безпосередньо Київською міською радою питання щодо надання або відмови у наданні позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 30 листопада 2020 року у справі №1140/2559/18 та від 24 червня 2020 року у справі №555/872/17.

Суд зазначає, що Департамент земельних ресурсів не є тим органом, який уповноважений приймати рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Департамент земельних ресурсів, затвердженого рішенням Київської міської ради від 19 грудня 2002 року №182/342 (далі - Положення №182/342), Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з законодавством забезпечує виконання повноважень Київської міськради та виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міськради (Київській міській державній адміністрації), безпосередньо підпорядковується Київському міському голові, а з питань управління землями державної власності, розпорядження якими здійснює виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - виконавчому органу Київської міськради (Київській міській державній адміністрації).

Згідно з пунктом 3.11 Положення №182/342 Департамент розробляє в установленому порядку проекти рішень Київської міськради, готує та подає розпорядження Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань, в тому числі, розпорядження землями в межах міста Києва, передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Частиною першою статті 26 Регламенту Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 07 липня 2016 року №579/579 (далі Регламент), встановлено, що суб`єктами подання проектів рішень виступають Київський міський голова, депутати Київради, заступник міського голови - секретар Київради, постійні комісії Київради, виконавчий орган Київради (Київська міська державна адміністрація), загальні збори громадян в порядку, визначеному законодавством та цим Регламентом, а також члени територіальної громади міста Києва в порядку місцевої ініціативи відповідно до вимог, передбачених законодавством та цим Регламентом.

Відповідно до частини одинадцятої статті 37 Регламенту проекти рішень про передачу земельних ділянок у власність громадянам, приватизацію земельних ділянок громадянами, а також про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою громадянам та юридичним особам можуть подаватись і голосуватись як одне загальне рішення, в якому кожен пункт може обговорюватись окремо.

Підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №241/2463 (далі - Порядок №241/2463), передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах міста Києва для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань клопотання про передачу земельної ділянки у власність (в оренду).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Порядку №241/2463 зацікавлена особа звертається до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або заявою на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. До клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або до заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок подаються документи, визначені конкретно для кожного виду документації із землеустрою, згідно з додатками 2, 3 до цього рішення (підпункт 2.2 пункту 2 Порядку №241/2463).

Заяви на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а також заяви про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки та на поділ чи об`єднання земельних ділянок у строк, що не перевищує один робочий день, передаються приймальнею Київради з земельних питань до секретаріату Київської міської ради для підготовки резолюції (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради. Секретаріат Київської міської ради у строк, що не перевищує трьох робочих днів, передає резолюцію (доручення) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київської міської ради разом із заявами, визначеними пунктом 2.9 цього Порядку, до приймальні Київради з земельних питань (підпункти 2.9, 2.10 пункту 2 Порядку №241/2463).

Відповідно до підпункту 10.1 пункту 10 Порядку №241/2463 у разі передачі земельної ділянки у власність чи користування за рахунок частини сформованої земельної ділянки із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва ініціатором поділу такої земельної ділянки виступає Департамент земельних ресурсів або зацікавлена особа. Така ініціатива з боку Департаменту земельних ресурсів реалізується шляхом інформування Київської міської ради про необхідність поділу земельної ділянки.

Отже, з наведених норм слідує, що суб`єктом подання проектів рішень для винесення на сесію Київської міської ради з питань надання дозволу (відмови у наданні) на розробку проектів землеустрою є Департамент земельних ресурсів.

Тобто, Департамент уповноважений готувати та подавати в установленому порядку проекти рішень з питань передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, які виносяться на пленарне засідання ради, проте не приймати самостійно рішення з питань надання чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з земель комунальної власності замість Київської міської ради.

Крім того, Земельний кодекс України не пов`язує вирішення відповідною міською радою питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою із фактом проходження проекту такого рішення в органах та підрозділах міської ради.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16, від 14 січня 2019 року у справі №826/8870/16, від 16 липня 2019 року у справі №826/8843/16, від 17 липня 2019 року у справі №826/8841/16, від 12 вересня 2019 року у справі №826/3163/16.

Предметом позову є бездіяльність Київської міської ради щодо нерозгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для відведення земельної ділянки у власність оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Суд зауважує, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина перша статті 9 КАС України).

Частина перша статті 77 КАС України встановлює обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Разом з тим, частина друга цієї статті обумовлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі відсутні належні та беззаперечні докази, які б вказували на об`єктивні причини неможливості прийняття відповідачем у місячний строк згідно з частиною другою статті 59 Закону №280/97-ВР відповідного рішення, визначеного частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за результатами розгляду клопотання позивача.

Отже, слід дійти висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка полягала у невирішенні клопотання позивача від 25 січня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України.

Виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності Київської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформована, має кадастровий номер :79:562:0001 (загальна площа 86,4814 га), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), та зобов`язання відповідача на найближчому пленарному засіданні розглянути вказане клопотання з прийняттям рішення відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

При цьому, на думку суду, відсутні підстави для встановлення відповідно до частини першої статті 382 КАС України судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, як про це просив позивач у відповіді на відзив.

Частини п`ята та шоста статті 246 КАС України не встановлюють обов`язку суду у резолютивній частині рішення суду встановлювати судовий контроль за його виконанням.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення; підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами. У цій справі позивачем не наведено обставин, які б вказували на те, що Київська міська рада може ухилятись від виконання судового рішення, при цьому примусове виконання рішень суду у справах такої категорії забезпечується органами державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду представник позивача сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 27 квітня 2021 року №, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.9, 16).

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь представника позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 22883141) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 від 25 січня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформована, має кадастровий номер :79:562:0001, розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України.

Зобов`язати Київську міську раду розглянути на пленарному засіданні з прийняттям рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України клопотання ОСОБА_2 від 25 січня 2021 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (землі житлової та громадської забудови комунальної форми власності, для житлової забудови) орієнтовною площею 0,10 га, яка є сформована, має кадастровий номер :79:562:0001, розташована на території міста Києва ( АДРЕСА_1 ), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк