Справа № 320/11392/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року № 320/11392/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Київській області (далі - позивач) з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця (РНОКПП НОМЕР_1 ) 147843,30 грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Мотивуючи свої вимоги, позивач за первісним позовом зазначив, що відповідач є платником місцевих податків і знаходиться за основним місцем обліку у ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до інформаційних баз даних ДПС обліковується податковий борг у розмірі - 147843,30 грн., з них: по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 142481,87 грн. та по земельному податку з фізичних осіб - 5361,43 грн.

Зазначена податкова заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем за первісним позовом грошових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованих за податковим повідомленням-рішенням (форми Ф) № 0-1016 від 25.10.2019 в розмірі 142481,87 грн. та по земельному податку з фізичних осіб, нарахованого за податковим повідомленням-рішенням (форми Ф) № -1016 від 29.10.2019 в розмірі 5361,43 грн.

Позивач повідомляє, що він направив відповідачу податкову вимогу від 17.02.2020 № 9753-55, а отже ним було здійснено всі заходи, спрямовані для погашення податкової заборгованості. Проте вжиті заходи не призвели до повного погашення податкового боргу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №320/11392/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.12.2020 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Клочай Н.І. надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 клопотання представника відповідача про розгляд справи №320/11392/20 за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи №320/11392/20 за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовку справи до судового розгляду, витребувано докази у справі від сторін. Призначено підготовче засідання на 21.01.2021 о 10:30 год.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 17.12.2020 відповідач за первісним позовом позов не визнала, просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої заперечення тим, що житловий будинок, належний відповідачу за первісним позовом на праві власності не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, враховуючи статус багатодітної родини, який присвоєно з 2011 року (родина Лоїк виховує шістьох дітей).

Відповідач у відзиві стверджує, що податкових повідомлень-рішень № 0-1016 від 25.10.2019 та № -1016 від 29.10.2019 не отримувала, неодноразово зверталась до податкового органу з питань проведення звірки, однак позивач листом від 28.07.2020 №24839/Л/10-36-33-01 повідомив, що належний відповідачу житловий будинок не є об`єктом оподаткування з місяця, в якому набуто статус багатодітної родини, тобто з квітня 2020 року, а відтак ГУ ДПС у Київській області сформовано податкове повідомлення-рішення на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 0-1016 від 25.10.2019.

Щодо земельного податку з фізичних осіб, відповідач у відзиві вказує, що після проведення звірки відповідач отримав скориговане податкове повідомлення-рішення №-1016/р, яким визначено розмір земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 589,1 грн. Одночасно позивач повторно направив квитанцію зі сплати земельного податку із зазначенням податкового боргу в розмірі 5361,43 грн., яку було сплачено відповідачем в повному обсязі, що свідчить про відсутність податкового боргу із земельного податку.

16.12.2020 на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом - адвоката Клочай Н.І. надійшла зустрічна позовна заява до Головного управління ДПС у Київській області, в якій позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1016 від 25.10.2019, яким нараховано за 2016, 2017 та 2018 роки податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 142481,87 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 зустрічну позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

22.12.2020 на адресу суду надійшли докази усунення недоліків зустрічної позовної заяви, у зв`язку з чим ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до спільного розгляду з первісним позовом Головного управління ДПС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним адміністративним позовом та призначено підготовче засідання на 21.01.2021о 10:30 год.

В зустрічній позовній заяві відповідач за первісним позовом вважає себе вільним від нарахованих позивачем податкових зобов`язань з тих підстав, що останній не направив оскаржувані податкові повідомлення-рішення в строк, визначений законом та з порушенням строку давності (відносно нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017 роки, земельного податку за 2017 рік), що відсутній об`єкт оподаткування, оскільки в силу норм Податкового кодексу житловий будинок, який належить відповідачу за первісним позовом на праві власності не є об`єктом оподаткування.

В обґрунтування своїх вимог відповідач за первісним позовом зазначає, що він не отримував оскаржуване податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) в порядку та строк, що визначені законом, в зв`язку з чим неодноразово звертався до податкового органу із заявами про надання розрахунку відповідних податків, про проведення звірки, про надання доказів їх направлення ОСОБА_1 та повідомляв про відсутність підстав для нарахування земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в зв`язку з тим, що родина ОСОБА_1 є багатодітною та виховує шістьох дітей.

На думку відповідача за первісним позовом підстави для нарахування податку на нерухоме майно відсутні. ОСОБА_1 вказує, що повідомляла податковий орган про статус багатодітної родини та вказувала на норму, зазначену в пп. «л» пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, в силу якої житловий будинок, що належить відповідачу за первісним позовом не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач за первісним позовом листом від 28.07.2020 № 24839/Л/10-36-33-01 повідомив ОСОБА_1 , що належний їй житловий будинок не є об`єктом оподаткування з місяця, в якому набуто статус багатодітної родини, тобто з квітня 2020 року, а відтак ГУ ДПС у Київській області вірно сформовано податкове повідомлення-рішення на сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 25.10.2019 року № 0-1016.

З тих же підстав, листом від 14.07.2020 відповідач за первісним позовом звертався до позивача за первісним позовом із заявою про проведення звірки та скасування нарахованої суми земельного податку з фізичних осіб в розмірі 7128,76 грн.

Після проведеної звірки зі сплати земельного податку позивач скоригував податкове повідомлення-рішення № -1016/р, яким визначено розмір земельного податку за 2020 рік в сумі 589,1 грн. Одночасно, Позивач повторно направив квитанцію зі сплати земельного податку із зазначенням податкового боргу в розмірі 5361,43 грн.

Листом від 02.09.2020 відповідач за первісним позовом повідомила позивача за первісним позовом, що не отримувала ні в поточному році, ні в попередніх періодах жодних податкових повідомлень-рішень, якими було б визначено суму податкового зобов`язання зі сплати земельного податку за 2017, 2018 та 2019 роки, повідомила про статус багатодітної родини та просила повторно провести відповідні коригування земельного податку та скасувати його нарахування.

Відповідач за первісним позовом повідомила податковому органу, що її родина в силу статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначається законом, як багатодітна ще з 2011 року, що звільняє її від сплати земельного податку (пп.281.1.2. ст.281 ПК України - від сплати земельного податку звільняються фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років).

Листом від 28.07.2020 № 24825/Л/10-36-33-01 позивач повідомив, що пільгу зі сплати земельного податку з фізичних осіб відповідачу за первісним позовом надано з 01.05.2020 року та надано розрахунок земельного податку, не додавши при цьому саме податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016.

Не отримавши позитивної відповіді з приводу зазначених вище ППР в порядку звірки розрахунків, відповідач звернулася до Державної податкової служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 № 0-1016, яким нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в розмірі 47217,05 грн.; податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки в розмірі 142481,87 грн.

Рішенням про результати розгляду скарги від 23.11.2020 № 5146/Л/99-00-06-02-04-09 Державна податкова служба України прийняла позицію відповідача за первісним позовом та погодилася, що «враховуючи вимоги пп. «л» пп.266.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України сім`я відповідача за первісним позовом відноситься до багатодітної, а тому вищезазначений будинок не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що стало підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2020 № 0-1016, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в розмірі 47217,05 грн. Проте в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки в розмірі 142481,87 грн. скаргу залишено без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 витребувано докази від Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів та відкладено підготовче судове засідання на 23.02.2021 на 10:00 год.

10.02.2021 до суду надійшло клопотання позивача за первісним позовом про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 повторно витребувано докази у справі від Головного управління ДПС у Київській області та відкладено підготовче судове засідання на 16.03.2021 на 14:30 год.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2021 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку із клопотанням відповідача на 30.03.2021.

Додатково відповідач повідомила суду, що нею було сплачено земельний податок, нарахований позивачем згідно податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016 в сумі 5361,43 грн. та згідно податкового повідомлення-рішення від 15.07.2020 № -1016 та просила суд долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату земельного податку в розмірі 6000,00 грн. від 16.11.2020, як доказ сплати земельного податку та спростування вимог позивача в частині наявності податкового боргу по сплаті земельного податку.

26.03.2021 до суду надійшла заява представника відповідача за первісним позовом з повідомленням про розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку вона планує понести внаслідок розгляду даної справи та просила суд їх врахувати під час розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку із клопотанням відповідача на 06.04.2021.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку із клопотанням відповідача на 13.04.2021.

13.04.2020 від ГУ ДПС у Київській області надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач за первісним позовом повідомив, що борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 5361,43 грн. не був сплачений відповідачем, а кошти у сумі 6000,00 грн. були сплачені на інший рахунок по сплаті земельного податку з фізичних осіб. Таким чином податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 5361,43 грн. залишається не сплаченим.

Також вказано, що статус багатодітної родини відповідача підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.04.2020, тому позивач вважає, що відповідач ОСОБА_1 звільняється від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з моменту отримання посвідчення, що підтверджує статус багатодітної родини, а саме з 23.04.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 закрито підготовче засідання та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.04.2020 о 10:00 год.

22.04.2021 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника

22.04.2021 від представника відповідача за первісним позовом надійшла заява про розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також за відсутності потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, яка надійшла на адресу суду 28.05.2021 відповідач за первісним позовом повідомляє про хибність твердження позивача за первісним позовом, оскільки воно суперечить рішенню Державної податкової служби України від 23.11.2020 № 5146/Л/99-00-06-02-04-09, яке міститься в матеріалах справи та додатково наголошує, що ним зустрічний позов подано в межах строків, встановлених підпунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України.

04.06.2021 на адресу суду відповідачем долучено до матеріалів справи лист ГУ ДПС у Київській області від 28.05.2021 №22180/6/10-36-12-05, в якому повідомлено, що кошти згідно квитанції від 16.11.2020 на суму 6000,00 грн. сплачено на рахунок земельному податку з фізичних осіб, відкритий в УДКСУ у Радивилівському районі Рівненської області. Згідно наявної інформації в ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 по земельному податку з фізичних осіб (КБК 18010700 по Козинській селищній ТГ) 14.04.2021 відображено перекид коштів згідно висновку від 08.04.2021 №0055791ЕV715.

04.06.2021 від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення проти клопотання позивача за первісним позовом про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 замінено відповідача Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) на правонаступника Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (ідентифікаційний код 44096797).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються первісний та зустрічні позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової ставки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстрована з 11.03.2014 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать відомості паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого Новоазовським РВ ГУМВС України в Донецькій області 21.07.2010 р.

ОСОБА_1 є платником місцевих податків і знаходиться за основним місцем обліку у ГУ ДПС у Київській області.

Відповідно до інформаційних баз даних ГУ ДПС у Київській області за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 147843,30 грн., а саме:

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 142481,87 грн.

- по земельному податку з фізичних осіб - 5361,43 грн.

З розрахунку податкового боргу слідує, що підставою виникнення податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 142481,87 грн. є податкове повідомлення-рішення (форми Ф) № 0-1016 від 25.10.2019 (т.1, а.с.7).

Згідно з розрахунком податкового боргу підставою виникнення податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб в розмірі 5361,43 грн. є податкове повідомлення-рішення (форми «Ф») № -1016 від 29.10.2019 (за 2017, 2018, 2019 роки) (т.1, а.с.6).

ОСОБА_1 зверталась до ДФС України зі скаргою від 31.08.2020 №31/08 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № 0-1016 від 25.10.2019, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичним особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості, в загальній сумі 142481,87 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 47009,42 грн., за 2017 рік в сумі 50651,20 грн. та за 2018 рік в сумі 44821,25 грн. та на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № 0-1016 від 10.03.2020, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичним особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік в загальній сумі 47217,05 грн. (т.1, а.с.102-104, т.2, а.с.52).

Рішенням від 23.11.2020 №5146/Л/99-00-06-02-04-09 Державної податкової служби України про результати розгляду скарги фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08 скасовано ППР ГУ ДПС у Київській області від 10.03.2020 №0-1016, від 25.10.2019 №0-1016, а скаргу фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 в зазначеній частині задоволено; залишено без розгляду скаргу фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08, яка надійшла з ДФС листом від 07.09.2020 №4084/5/99-99-09-02-16 на ППР ГУ ДПС у Київській області від 10.03.2020 №0-1016, від 25.10.2019 №0-1016 (т.1, а.с.60-63).

Листом ДПС України від 15.02.2021 №691/Л/99-00-06-01-04-09 викладено в новій редакції резолютивну частину рішення ДПС України від 23.11.2020 №5146/Л/99-00-06-02-04-09 про результати розгляду скарги фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08, в результаті чого скасовано ППР ГУ ДПС у Київській області від 10.03.2020 №0-1016, а скаргу фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 в зазначеній частині задоволено; залишено без розгляду скаргу фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08 в частині оскарження ППР ГУ ДПС у Київській області від 25.10.2019 №0-1016 (т.1, а.с.176).

Податкове повідомлення-рішення (форми «Ф») № -1016 від 29.10.2019, яким повідомлено ОСОБА_1 про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в загальній сумі 5361,437 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 59,45 грн., за 2018 рік в сумі 3534,65 грн. та за 2019 рік в сумі 1767,33 грн., в порядку адміністративного оскарження не оскаржувалось.

У зв`язку з наявністю податкового боргу ГУ ДПС у Київській області звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 55.1 ст.55 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Положенням пункту 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Матеріали справи свідчать, що ГУ ДПС у Київській області було направлено податкову вимогу ОСОБА_1 від 17.02.2020 №9753-55 на загальну суму 144249,20 грн., яка отримана Лоїк 07.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с. 11).

Перевіряючи наявність у відповідача за первісним позовом податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 142481,87 грн., судом встановлено такі обставини.

25 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення (форми Ф) № 0-1016, яким повідомлено ОСОБА_1 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичним особами, що є власниками об`єктів житлової нерухомості, в загальній сумі 142481,87 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 47009,42 грн., за 2017 рік в сумі 50651,20 грн. та за 2018 рік в сумі 44821,25 грн. (т.1, а.с.9).

Податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 було направлено на адресу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 у рекомендованому поштовому відправленні із штрихкодовим ідентифікатором 864, та було повернуто за зворотною адресою Обухівському відділенню ГУ ДФС у Київській області 03.12.2019 із зазначенням у довідці оператора поштового зв`язку «Адресат за межами обслуговування», що підтверджується копією повернутого рекомендованого поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 864.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.1 п.266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.4.1. п. 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. «л» пп. 266.2.2 п.266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Відповідачем за зустрічним позовом у відзиві на зустрічний позов вказано, що об`єктом оподаткування згідно податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 є об`єкт житлової нерухомості, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1064,8 кв.м.

Заперечуючи проти даних доводів відповідач за зустрічним позовом стверджує, що вказаний об`єкт нерухомого майна не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у зв`язку з наявністю у сім`ї ОСОБА_2 статусу багатодітної, що звільняє відповідача від сплати податку.

Суд зазначає, що поняття багатодітна сім`я наведено в Законі України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-III, відповідно до статті 1 якого багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , 1967 року народження, що підтверджується відомостями про сімейний стан з паспорту громадянина України відповідача (т.1 а.с.128).

У даному шлюбі народилося шестеро дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвами про народження (т.1, а.с.54-59).

Отже, відповідачка за первісним позовом у зареєстрованому шлюбі виховує шістьох дітей.

Враховуючи вимоги п. «л» пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України сім`я відноситься до багатодітної, а тому вищезазначений будинок не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки.

Аналогічних висновків дійшла Державна податкова служба України у своєму рішенні від 23.11.2020 №5146/Л/99-00-06-02-04-09 про результати розгляду скарги фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08 на податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 №0-1016, яким нараховано ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на той самий об`єкт житлової нерухомості за 2019 рік (т.1, а.с.60-63).

Суд не приймає до уваги доводи позивача за первісним позовом, який пов`язує звільнення від сплати даного податку із моментом отримання відповідного документа, який підтверджує статус багатодітної родини, а саме посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.04.2020.

Суд вважає, що звільнення від оподаткування в даному випадку пов`язано не з фактом отримання чи наявності відповідного посвідчення про статус багатодітної родини, а насамперед із перебуванням у багатодітній сім`ї на вихованні п`ятьох та більше дітей впродовж відповідного податкового періоду.

П`ята дитина у родині ОСОБА_2 народилась в 2016 році, відтак, дана багатодітна сім`я звільнена від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, починаючи з 2016 року.

Крім того, позивачем за первісним позовом не надано суду відповідного посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.04.2020, яке на думку податкового органу підтверджує статус багатодітної родини відповідача, тому суд позбавлений можливості дослідити його зміст.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 прийнято Головним управлінням ДПС у Київській області неправомірно, тому позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 142481,87 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 задоволенню не підлягають.

Натомість підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 25.10.2019 № 0-1016.

Перевіряючи наявність у відповідача податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб в розмірі 5361,43 грн. судом встановлено таке.

29 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення (форми Ф) № -1016, яким повідомлено ОСОБА_1 про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб в загальній сумі 5361,437 грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 59,45 грн., за 2018 рік в сумі 3534,65 грн. та за 2019 рік в сумі 1767,33 грн. (т.1, а.с.14).

Податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016 було направлено на адресу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 у рекомендованому поштовому відправленні із штрихкодовим ідентифікатором 070, та було повернуто за зворотною адресою ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області 03.12.2019 із зазначенням у довідці оператора поштового зв`язку «Адресат за межами обслуговування», що підтверджується копією повернутого рекомендованого поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 070.

Згідно зі статтею 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина 2 статті 120 ЗК України визначає, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справа №826/8675/17 (№ К/9901/2205/18).

Отже, фізична особа - власник будівлі/споруди є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язаний сплачувати до бюджету податок за площі під такими будівлями/спорудами.

За статтями 125 і 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Суд зазначає, що відповідачем не оскаржувалось податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016 ані в адміністративному, ані в судовому порядку, натомість відповідач стверджує, що даного податкового повідомлення-рішення відповідачка не отримувала.

Не маючи заперечень щодо необхідності сплати податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб в загальній сумі 5361,437 грн., що виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016, ОСОБА_1 сплачено 6000,00 грн. в оплату даного податкового боргу, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 16.11.2020 (т.1, а.с.222).

Суд зазначає, що одержувачем згідно даної квитанції є Управління Казначейства в Радивилівському районі /отг с.Козин/18010700, .

13.04.2020 від ГУ ДПС у Київській області надійшли додаткові письмові пояснення, в яких позивач за первісним позовом повідомив, що борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 5361,43 грн. не був сплачений відповідачем, а кошти у сумі 6000,00 грн. були сплачені на інший рахунок по сплаті земельного податку з фізичних осіб. Таким чином податковий борг по земельному податку з фізичних осіб у сумі 5361,43 грн. залишається не сплаченим.

04.06.2021 на адресу суду відповідачем за первісним позовом долучено до матеріалів справи лист ГУ ДПС у Київській області від 28.05.2021 №22180/6/10-36-12-05, в якому повідомлено, що кошти згідно квитанції від 16.11.2020 на суму 6000,00 грн. сплачено на рахунок земельному податку з фізичних осіб, відкритий в УДКСУ у Радивилівському районі Рівненської області. Згідно наявної інформації в ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 по земельному податку з фізичних осіб (КБК 18010700 по Козинській селищній ТГ) 14.04.2021 відображено перекид коштів згідно висновку від 08.04.2021 №0055791ЕV715.

Отже вказаним листом ГУ ДПС у Київській області від 28.05.2021 №22180/6/10-36-12-05 підтверджується перерахування помилково сплачених відповідачем коштів на інший рахунок із земельного податку, на рахунок для зарахування коштів від сплати земельного податку на території Козинської ОТГ, що свідчить про сплату ОСОБА_1 визначених їй податковим повідомленням-рішенням від 29.10.2019 № -1016 податкових зобов`язань.

Враховуючи сплачу відповідачем податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб в сумі 6000,00 грн., що перевищує суму податкового боргу згідно податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019 № -1016, підстави для стягнення податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб в сумі 5361,43 грн. відсутністю, у зв`язку із відсутністю такого податкового боргу на день ухвалення рішення судом.

Окремо суд зауважує, що позов Головного управління ДПС у Київській області був поданий фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , тоді як ОСОБА_1 є фізичною особою - платником податків.

Відтак у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Київській області про стягнення з ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб в сумі 5361,43 грн. слід відмовити.

Щодо доводів позивача, наведених у клопотанні позивача про залишення зустрічного позову без розгляду.

У клопотанні позивача про залишення позову без розгляду позивач просить залишити зустрічну позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропущенням строків подання адміністративного позову. В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято ППР від 25.10.2019 № 0-1016, яке направлено на адресу ОСОБА_1 по пошті рекомендованим листом з повідомленням про вручення 864), який повернувся до ГУ ДПС у Київській області 03.12.2019 з відміткою «Адресат за межами обслуговування».

З урахуванням положень п.58.3 ст.58 ПК У країни позивач вважає, що датою вручення оскарженого ППР ГУ ДПС у Київській області від 25.10.2019 № 0-1016 слід вважати 03.12.2019.

Скарга ОСОБА_1 від 31.08.2020 №31/08 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 25.10.2019 № 0-1016 подана до ДПС засобами поштового зв`язку 01.09.2020, тобто з порушенням встановленого 30-денного терміну для подання скарги.

До суду ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом 16.12.2020.

При цьому позивач посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19.

Розглянувши клопотання позивача про залишення зустрічного позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 58 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 сформував правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Таким чином, у випадку досудового вирішення спору, тобто оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, встановлюється місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Суду з метою вирішення клопотання позивача про залишення зустрічного позову без розгляду, необхідно з`ясувати обставини, за яких відповідач ОСОБА_1 отримала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 25.10.2019 № 0-1016.

Відповідно до п.56.3 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Порядок надіслання податкових повідомлень-рішень регулюється Податковим кодексом України та Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016

за № 124/28254 (в редакції станом на момент направлення ППР від 25.10.2019, далі - порядок №1204).

Згідно з пунктом 58.2 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, абзацом другим пункту 58.3 статті 58 ПК України визначені особливості направлення та вручення податкового повідомлення-рішення фізичній особі, які полягають у тому, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

В даному випадку позивачем обрано спосіб надіслання податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 фізичній особі-платнику ОСОБА_1 на адресу за місцем проживання з повідомленням про вручення.

Як вже встановлено судом, податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016 було направлено на адресу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка є місцем проживання ОСОБА_1 , у рекомендованому поштовому відправленні із штрихкодовим ідентифікатором 864.

Вказане рекомендоване поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 864 було повернуто відправнику 03.12.2019 із зазначенням у довідці оператора поштового зв`язку «Адресат за межами обслуговування».

На підтвердження вказаного позивачем до позову додано копію конверту, в якому на адресу податкового органу повернуто рекомендоване поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 864, проте на наданій суду копії конверту неможливо з`ясувати адресата даного поштового відправлення та адресу, на яку направлено дане рекомендоване поштове відправлення, у зв`язку з тим, що при копіюванні вказані реквізити були закриті довідкою оператора поштового зв`язку за формою №20.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 18.11.2020 витребувано від позивача належні копії конвертів, в яких направлені податкові повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0-1016, від 29.10.2019 №-1016.

Проте, в цій частині вимоги ухвали суду позивачем не виконані, суду не надано належну копію конверту із штрихкодовим ідентифікатором 864, в якому, як стверджує позивач, на адресу відповідача було направлено податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016.

Відтак суду не надано належних доказів, які свідчать про те, що рекомендоване поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 864 було направлено саме ОСОБА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0-1016, від 29.10.2019 №-1016 не отримував, зверталась з листами до податкового органу про проведення звірки від 07.07.2020, від 14.07.2020, у відповідь на які отримала листи ГУ ДПС у Київській області від 28.07.2020 №24839/Л/10-36-33-01 та №24825/Л/10-36-33-01 (т.1, а.с.81-93).

Так, до листа від 28.07.2020 №24839/Л/10-36-33-01 Головним управлянням ДПС у Київській області було додано копію корінця податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0-1016, вказаний лист було отримано ОСОБА_1 11.08.2020 року у рекомендованому поштовому відправленні 352.

Відповідно до п.56.12 ст.56 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за первісним позовом не було отримано у строки та спосіб, встановлений ПК України податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0-1016, а також наявні у справі звернення ОСОБА_1 до податкового органу з метою проведення звірки та врегулювання спірних питань в порядку досудового врегулювання свідчать про активні дії платника податків та є доказом намагання вирішити питання без застосування процедур оскарження ППР в адміністративному та судовому порядку.

Враховуючи, що результати звірки не надали для платника позитивних результатів ОСОБА_1 звернулась до ДФС України зі скаргою від 31.08.2020 №31/08 на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області № 0-1016 від 25.10.2019, тобто в межах строку, передбаченого п.56.12 ст.56 ПК України.

Відповідно до абзацу 3 п.1 розділу ІІІ Порядку №1204 після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Так, згідно з пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №1204 встановлено, що дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:

1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - на корінці податкового повідомлення-рішення);

2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - до корінця податкового повідомлення-рішення).

Суду позивачем не надано доказів щодо дати надсилання податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 №0-1016, але приймаючи дату прийняття податкового повідомлення-рішення №0-1016 - 25.10.2019, строк надсилання такого податкового повідомлення-рішення, яким платнику визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 142481,87 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 47009,42 грн., за 2017 рік в сумі 50651,20 грн. та за 2018 рік в сумі 44821,25 грн., визначений пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, не дотримано.

Відповідно до пункту 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку №1204, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Отже, для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:

відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Натомість, враховуючи ненадання позивачем суду належної копії конверту із штрихкодовим ідентифікатором 864, в якому, як стверджує позивач, на адресу відповідача було направлено податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, не дозволяє суду встановити відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання фізичної особи.

Також, суд зазначає, що наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 №211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень (нова редакція).

Згідно з п.3.1.1.3 даного Порядку пересилання поштових відправлень, причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці ф.20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції. На довідці зазначається прізвище працівника, який обробляв кореспонденцію, та проставляється відбиток календарного штемпеля.

Зокрема, у довідці ф.20 передбачено такі причини невручення поштового відправлення:

для оплати за тарифом;

порушений порядок відправлення;

вийнято з поштової скриньки пошкодженим;

для перепакування через наявність надписів (наклейок, знаків);

неповна адреса;

за зазначеною адресою не проживає;

за відмовою адресата від одержання;

за заявою відправника (одержувача);

за закінченням терміну зберігання;

за місцем обслуговування.

Однак, рекомендоване поштове відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 864 було повернуто відправнику 03.12.2019 із зазначенням у довідці оператора поштового зв`язку ф.20 «Адресат за межами обслуговування».

Отже, зазначена оператором поштового зв`язку у ф.20 причина невручення на конверті: «Адресат за межами обслуговування» не відповідає переліку причин невручення рекомендованого поштового відправлення, які передбачено пп.3.1.1.3 даного Порядку пересилання поштових відправлень, проте вказана обставина залишилася не з`ясованою з боку позивача.

При цьому суд зазначає, що надані позивачем копія поштового конверту та повідомлення про невручення поштового відправлення також не містять інформації щодо дати їх надіслання, а також інформації, що саме було надіслано у цьому поштовому відправленні, з урахуванням того, що відповідач факт надіслання позивачем на його адресу податкового повідомлення-рішення категорично заперечує.

У постанові від 20 квітня 2021 року у справі № 320/6263/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що належність надіслання (вручення) платнику податку вимоги про сплату податкового боргу законодавець пов`язує із завершальною подією - фактом вручення/невручення надісланої вимоги, а сам факт передачі податкової вимоги у відділення поштового зв`язку для направлення відповідачу поштового відправлення не може вважатись врученням надісланої вимоги і є порушенням вищенаведених положень податкового законодавства щодо направлення податкової вимоги.

Наявні у матеріалах справи докази не дозволяють встановити суду факт надсилання позивачу податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, що своєю чергою унеможливлює встановлення факту дотримання фізичною особою-платником строку подання скарги на таке податкове повідомлення-рішення.

При цьому з моменту отримання ОСОБА_1 рішення Державної податкової служби України рішення від 23.11.2020 №5146/Л/99-00-06-02-04-09 про результати розгляду скарги фізичної особи - платника на податкове повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, і до моменту звернення до суду із зустрічним позовом (16.12.2020) відповідачем дотримано місячний строк звернення до суду, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Таким чином, суд вважає відсутніми підстави вважати пропущеним строк звернення відповідача із зустрічною позовною заявою до суду, тому підстав для задоволення клопотання позивача за первісним позовом про залишення зустрічного позову без розгляду суд не вбачає.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що стягненню підлягає тільки узгоджений податковий борг.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом не надав належних та беззаперечних доказів на підтвердження наявності податкового боргу, що є підставою для відмови у первісному позові про стягнення податкового боргу.

Своєю чергою позивач за зустрічним позовом довів необґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.10.2019 № 0-1016, що є підставою для визнання його протиправним та скасування та задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із матеріалів справи, за звернення до суду із даним адміністративним позовом, позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір за подання зустрічного позову у сумі 1424,82 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 16.12.2020 №42109.

Враховуючи задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області належить стягнути 1424,82 грн. судового збору (142481,87 х 1%).

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області (форма «Ф») № 0-1016 від 25.10.2019.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1424,82 грн. (одна тисяча чотириста двадцять чотири грн. 82 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення 30.07.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.