Справа № 540/2217/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2217/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Шестаковій А.В.,

за участю:

представника позивача - Бутенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Херсонській області про стягнення грошового забезпечення,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.04.16 року по справі № 821/3743/15 з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 01.04.2016.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 по справі № 821/870/17 з відповідача стягнуто грошове забезпечення та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.04.2016 по 08.02.2017.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2019 року по справі № 540/462/19 стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (ліквідаційна комісія) на користь позивача грошове забезпечення за період з 09.02.2017 року по 23.10.2019 року.

З 24.10.2019 по 18.05.2021 відповідач ухилявся від нарахування та виплати грошового забезпечення за 2019 рік - 2 місяці, 2020 рік - 12 місяців, 2021 рік - 4 місяці.

Всього тривалість невиплати грошового забезпечення складає 18 місяців.

Відповідно до законів України "Про державний бюджет»" на відповідні роки, мінімальна заробітна плата складала:

2019 рік - 4173 грн.;

січень-серпень 2020 року - 4723 грн.;

вересень - грудень 2020 року - 5000 грн.;

2021 рік - 6000 грн.

Таким чином, сума невиплаченого грошового забезпечення складає 90130,00 грн.

З врахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з Управління МВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.10.2019 року по 18.05.2021 року в розмірі 90130,00 грн.

Ухвалою від 21.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків.

Ухвалою від 26.05.2021 року продовжено строк, встановлений для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з дня вручення даної ухвали.

Позивач вимоги суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 06.07.2021 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 28.07.2021 року.

19.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що ОСОБА_1 жодного дня, у період з 24.10.2019 року, фактично не працювала не з вини роботодавця - УМВС України в Херсонській області, а на підставі того, що з 07.11.2015 року органи міліції припинили здійснення функцій, покладених на них Законом України "Про міліцію", наказом МВС України "Про організаційно-штатні питання" від 06.11.2015 № 1388 скорочені всі штати УМВС, у зв`язку з чим, дані обставини з 07.11.2015 унеможливлювали виконання ОСОБА_1 службових обов`язків та отримання нею грошового забезпечення за вказаний вище період.

Грошове забезпечення є за своєю суттю винагородою за виконання співробітником покладених на нього посадових обов`язків та виплачується залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби, належного виконання покладених обов`язків.

Отже, сама по собі наявність наказу про поновлення позивача на посаді в органах внутрішніх справ не може вважатись безумовною підставою для виплати йому грошового забезпечення.

На підставі зазначеного, у ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області об`єктивно відсутній обов`язок та можливість виплачувати грошове забезпечення ОСОБА_1 , як дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, а також відсутні підстави для виплати їй винагороди у зв`язку з невиконанням будь-якої роботи.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу без участі представника УМВС України в Херсонській області.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши представника позивача та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 03.08.2004 р. по 06.11.2015 р. проходила службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 № 428 о/с за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 по справі № 821/3743/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 р. наказ УМВС від 06.11.2016 № 428 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 скасовано та поновлено ОСОБА_1 на попередній посаді. Зобов`язано ГУНП України в Херсонській області розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади в поліції. 15.09.2016 р. наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області № 23 о/с ОСОБА_1 було поновлено на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС з 06.11.2015р.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 08.02.2017 р. № 3 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, за відсутності можливості подальшого використання на службі та у зв`язку з не переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 /М-182747/ дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року, яка залишена в силі постановою Верховного Суду України від 21.01.2019 року, визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 08.02.2017 р. № 3 о/с в частині звільнення через скорочення штатів капітана міліції ОСОБА_1 /М-182747/ з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС. Поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС з 08.02.2017 р. та стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.02.2017 р. по 26.06.2017 р. у сумі 1981,83 грн.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 13.02.2019 року № 4 о/с скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 08.02.2017 р. № 3 о/с та поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ з 08.02.2017 року.

До виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 не приступила.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - постанова КМ УРСР № 114), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.

Так, частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому суд зазначає, що єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). В тому числі цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу (пп. "з" п. 1 Порядку).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Згідно п. 5 Порядку № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку).

Суд вважає, що при обчисленні грошового забезпечення за час вимушеного прогулу мають враховуватись саме календарні дні, а не робочі.

Абзацом 4 пункту 2 Порядку № 100 встановлено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 4 вказаної постанови закріплено, що якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні законодавства України.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління МВС України в Херсонській області (, вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за період з 24.10.2019 року по 18.05.2021 року в розмірі 90130 (дев`яносто тисяч сот тридцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 серпня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 106030000