Справа № 760/7185/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/863/21
Справа № 760/7185/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у місті Києві /далі - Управління поліції/ (адреса: 03048, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Києві /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позов та його обґрунтування

24.03.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 22.03.2021, за підписом позивача, в якій вона просить скасувати постанову серії ЕАМ № 2620296 від 02.06.2020 про притягнення її до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначено наступне:

«02.06.2020 за адресою: м. Київ, вул. Правди 63Б лейтенантом поліції бат. 3 рота 4 Управління патрульної поліції м. Києва було складено Постанову Серії ЕАМ № 2620296 (далі - Постанова) про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 122 КУпАП, виходячи з п. 19.1.а. ПДР.

Зазначена постанова є незаконною, з приводу чого надаю наступні пояснення:

По-перше, 02.06.2020 року я керувала транспортним засобом марки ТОYОТА RAV4 номерний знак: НОМЕР_2 (далі - автомобіль), в цей час на мій телефон почав надходити вхідний виклик, на який потрібно було відповісти. З метою недопущення порушення ПДР та з метою власної безпеки мною було прийнято рішення зупинити автомобіль і відповісти на телефонний дзвінок, на цей час роботу двигуна автомобіля було зупинено, в результаті чого зовнішні прилади освітлення вимкнулись.

Після завершення телефонної розмови мною було запущено роботу двигуна автомобіля, я розпочала рух та ввімкнула світло. Проте, майже відразу після того як я розпочала рух, помітила автомобіль патрульної поліції, що, порушуючи ПДР шляхом перетину подвійної суцільної смуги, наближався до мого автомобіля. Після чого мене було зупинено представниками патрульної поліції, котрі почали звинувачувати мене в тому, що я нібито їхала на автомобілі з вимкненим світлом, з чим я не погодилась і пояснила, що увімкнула світло відразу після того як розпочала рух.

Окрім того, на місці подій був присутній свідок (водій, що проїжджав мимо і зупинився), котрий фіксував дії патрульних на відеокамеру мобільного телефону та обурювався незаконними діями представників поліції.

Проте мені не вдалося взяти особисті контакти свідка, оскільки патрульні створювали цьому перепони.

Коли я відмовлялася надавати документи на автомобіль та посвідчення водія, не погоджуючись із безпідставними та необґрунтованими звинуваченнями патрульних, поліцейські зазначили, що просто перевірять чи не знаходиться авто в угоні та повернуть документи. Але, отримавши документи, інспектор почав складати постанову про адміністративне правопорушення.

Коли я почала реагувати на протиправні дії патрульних, від них на мою адресу почали надходити погрози та образи, що нібито я знаходжусь в стані алкогольного сп`яніння та що по відношенню до мене складуть постанову і за цією статтею. Коли я просила надати докази правопорушення, патрульні називали мене алкоголічкою та наркоманкою, погрожували забрати мій автомобіль, робили вигляд, що викликають евакуатор, створювали перепони в моменті, коли я намагалася зателефонувати своєму чоловіку.

Таким чином, протиправні дії патрульних завдали мені шкоду не тільки незаконно складеною постановою, а ще й моральної шкоди, враховуючи, що саме в цей день був мій день народження.

03.06.2020 року до Управління патрульної поліції мною було подано запит з метою отримання відео з нагрудних камер поліцейських з місця подій (див. додатки).

Проте, мій запит було проігноровано і відповідні докази надані не були.

05.09.2020 року, до Управління патрульної поліції мною була подана заява з проханням надати мені копію Постанови.

Проте мені було відмовлено, - і Постанова мені надана не була.

29.10.2020 року до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві я подала заяву з проханням надати мені копію Постанови. Проте мою заяву було проігноровано і Постанова мені надана не була.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у-постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів...

У ст. 272 КУпАП вказується, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які їм відомі та підлягають установленню по даній справі, тобто в даному випадку на інспекторів патрульної поліції покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з-приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.03.2021 позов ОСОБА_1 залишено без руху в зв`язку з відсутністю в матеріалах позову клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження постанови та доказів щодо сплати судового збору.

02.04.2021 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків (з додатками).

Ухвалою від Солом`янського районного суду міста Києва 05.04.2021 позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Відзив та його обґрунтування

08.07.2021 до суду від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив на позов обґрунтовано, зокрема, наступним:

«Викладені в позовній заяві твердження Позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Відповідно до винесеної Постанови, Позивач керуючи транспортним засобом «TOYOTA RAV 4», номерний знак НОМЕР_3 , 02.06.2020 о 24 годині 00 хвилин за адресою: м. Київ, проспект Правди, 63-Б, керувала транспортним засобом (надалі - ТЗ) без увімкненого світла фар у темну пору доби, чим порушила пункт 19.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ГІДР України) - порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору доби в умовах недостатньої видимості в тунелях, скоївши при цьому правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Позивач в позовній заяві зазначає, що дійсно, 02.06.2020 о 24 годині 00 хвилин керувала ТЗ «TOYOTA RAV 4», номерний знак НОМЕР_3 , за адресою: м. Київ, проспект Правди, 63-Б, у зв`язку з чим Відповідач, згідно статті 78 КАС України, звільняється від доказування обставини, яка визнана Позивачем.

Щодо правомірності винесення Постанови та притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Щодо доводів Позивача, що в його діях які кваліфікуються частини 2 статті 122 КУпАП відсутній склад правопорушення.

Позивач зазначає, що вона зупинила ТЗ щоб відповісти на телефонний дзвінок, завершила роботу двигуна, в результаті чого зовнішні прилади освітлення вимкнулись.

Після завершення телефонної розмови запустила роботу двигуна ТЗ, розпочала рух та ввімкнула світло.

Відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 19.1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені світлові пристрої зокрема на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до пункту 19.4 ПДР України під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація.

Отже, враховуючи вищевикладене відповідно на в темну пору доби під час зупинки ТЗ мають бути увімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі у відповідності до пункту 19.4 ПДР, перед початком руху водій повинен увімкнути світлові пристрої після чого почати рухатись на ТЗ у відповідності до пункту 19.1 ПДР України. Відповідно Позивач спочатку розпочала рух на ТЗ з вимкненими світловими пристроями, про, що вона зазначає у позовній заяві, а вже після чого нею було прийняте рішення увімкнути світлові пристрої автомобіля, таким чином остання скоїла правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 78 надалі - КАС України, підстави звільнення від доказування є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Солом`янським районним судом м. Києва в ухвалі про відкриття провадження у справі №760/7185/21 від 05.04.2021 витребував з Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції відео з нагрудних камер (або інших засобів відеофіксації), які були у Інспектора управління патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Панасюк Євгенії Робертівни під час складання постанови серії ЕАМ № 2620296 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.06.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (в проміжок часу з 00 год до 01 год 02.06.2020) про що повідомляємо: відповідно до п. 1 ч. З розділу VIII Інструкції із правил застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС від 18.12.2018 №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах БпЛА, становить - 30 днів.

У зв`язку із закінченням терміну зберігання, не має змоги надати відео з нагрудних камер (або інших засобів відеофіксаиії), якими відбувалась фіксація правопорушення.

Тому, підсумовуючи вищевикладене, оскаржувана Постанова винесена у межах повноважень Інспектора, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи, а тому підстави її скасування відсутні, адже її винесення було чітко згідно норм чинного законодавства».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.06.2020 лейтенантом Управління патрульної поліції в місті Києві Панасюк Є.Р. складено постанову ЕАМ № 2620296 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 02.06.2020 о 00:50 год позивач керувала транспортним засобом Toyota Rav4, номерний знак НОМЕР_4 на проспекті Правди 63Б (м. Київ) «без увімкненого світла фар у темну пору доби», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

За вказане правопорушення на позивача накладено штраф у сумі 425,00 грн.

Мотиви суду

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже законодавчо встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також звертається увага на те, що обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладений на відповідача, - суб`єкта владних повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху (далі - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, графа оскаржуваної постанови: «до постанови додаються …» - працівником поліції не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення водієм адміністративного правопорушення.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, працівник поліції у своїй діяльності порушив принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З іншого боку, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Висновок суду

Враховуючи викладене, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку поліцейських, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачами, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2620296 від 02.06.2020, винесену лейтенантом поліції, 3-го батальйону, 4-ї роти Управління патрульної поліції і місті Києві Панасюк Євгенією Робертівною, відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич