Справа № 240/11870/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/11870/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання незаконними та скасування постанов,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просить:

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Цимбалюк Н.Ю. від 22.04.2019 по виконавчому провадженню №56131761 про арешт майна боржника;

- визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Лавренчук І.В. від 10.06.2019 по виконавчому провадженню №56131761 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Після звернення до сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області позивачу стало відомо про те, що на його майно, а тому числі і автомобіль накладено арешт. У Корольовському відділі ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачем було отримано відповідь на його запит про те, що дійсно на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №56131761 з виконання виконавчого листа №1-39/99, виданого Судовою палатою у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області 30.03.2018, про конфіскацію всього майна засудженого ОСОБА_1 , тобто його майна, яке є його особистою власністю, який надійшов на виконання 05.04.2018. 06.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В ході примусового виконання державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника, відомості щодо якої внесено до відповідного реєстру речових прав на нерухоме майно, за номером запису про обтяження 31286300 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вказані постанови слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду з викликом (повідомленням) сторін на 21.07.2021 на 11:00 та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

21.07.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження, витребувані ухвалою суду.

Відповідач вимоги ухвали суду від 07.07.2021 у частині надіслання відзиву на адміністративний позов не виконав.

Частина 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання 07.07.2021 прибула представник позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх з підстав, що зазначені у позовній заяві. Подала клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження вх. №40155/21.

Представник відповідача у судове засідання 07.07.2021 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про причини свого неприбуття до суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вирішив подальший розгляд справи проводити у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у травні 2021 року ОСОБА_1 при зверненні до сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області стало відомо, що на все його рухоме майно, в тому числі і на належний йому автомобіль, накладено арешт постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №56131781 від 22.04.2019.

У зв`язку з одержанням такої інформації позивач 21.05.2021 звернувся до Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, у якій просив повідомити, що стало підставою для накладення арешту на належне йому майно і видати належно посвідчені копію постанови про накладення арешту та матеріалів виконавчого провадження, в ході виконання якого ця постанова була винесена (а.с.10).

31.05.2021 у Корольовському відділі ДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачем одержано відповідь на свою заяву, датовану 28.05.2021 за вих. №19.22/32/2021/15/ НОМЕР_1 , про що 31.05.2021 ним проставлено свій підпис (а.с.11). В якій позивача повідомлено, що дійсно на примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №56131761 з виконання виконавчого листа №1-39/99, виданого Судовою палатою у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області 30.03.2018, про конфіскацію всього майна засудженого ОСОБА_1 , яке є його особистою власністю, який надійшов на виконання 05.04.2018.

06.04.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.17-18).

У ході примусового виконання державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника, відомості щодо якої внесено до відповідного реєстру речових прав на нерухоме майно, за номером запису про обтяження 31286300 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером запису про обтяження 23515788 (а.с.19-21). Крім того, вказаним листом позивача повідомлено про можливість оскарження вказаних постанов та надано копії матеріалів виконавчого провадження №56131761.

10.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.22-23).

Вважаючи такі дії Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправними та такими, що порушують його права, та не погодившись із вказаними постановами, оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За приписами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Крім того, згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач вважає, що таким чином порушено його права на користування та вільне розпорядження його майном, за захистом цього права позивач і звернувся до суду з адміністративним позовом.

Так, судом встановлено, що вироком Житомирського обласного суду від 17.06.1999 ОСОБА_1 було засуджено за кримінальні злочини до 10-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке було його особистою власністю, з позбавленням права займати керівні посади в установах кредитно-фінансової і банківської системи, з відбуттям покарання у ВТК посиленого режиму (а.с.25-36).

Позивач посилається на те, що у подальшому вирок суду було виконано, належне ОСОБА_1 на той час майно було конфісковано, позивач відбув покарання і у 2007 році Корольовський районний суд м.Житомира своєю постановою зняв з ОСОБА_1 судимість.

Як вбачається з єдиного державного реєстру судових рішень, Апеляційний суд Житомирської області 30.03.2018 виніс ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа №1-39/99 від 19 листопада 1999 року про конфіскацію всього майна ОСОБА_1 , яке є його особистою власністю, у кримінальній справі №1-39/99, саме розглянувши подання головного державного виконавця Корольовського відділу ДВС м.Житомира ГТУЮ у Житомирській області про видачу дубліката виконавчого листа №1-39/99р., в частині конфіскації всього майна засудженого, яке є його особистою власністю, так як виконавчий лист був втрачений. Подання надійшло до суду 07.03.2018.

Так, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

В порушення вимог вказаної статті, оскаржувані позивачем постанови на його адресу не направлялись.

Так, головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Цимбалюк Наталею Юріївною, при примусовому виконанні дубліката виконавчого листа №1-39/99 виданого 30.03.2018.

22.04.2019 у виконавчому провадженні №56131761 була винесена постанова про накладення арешту на належне ОСОБА_1 майно.

10.06.2019 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Лавренчук Іриною Вікторівною була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто, на даний час виконавче провадження №56131761 закрито.

З наведеного вбачається, що постанова від 22.04.2019, винесена державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Цимбалюк Н.Ю. про накладення арешту на належне позивачу майно є чинною та ніким не скасована.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент звернення до суду з позовною заявою відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі. Позивач не надав до суду постанову Корольовського районного суду м. Житомира про зняття судимості на яку він посилається, однак не беручи навіть до уваги факт зняття судимості його судимість, станом на час вчинення виконавчих дій, була погашена у встановленому законом порядку у зв`язку із погашенням строків судимості у відповідності до статті 89 Кримінального кодексу України. Тобто будь-яких зобов`язань, що випливають з вироку Житомирського обласного суду від 17.06.1999 ОСОБА_1 не має.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України позивач наділений правом володіння, користування та розпорядження нерухомим майном на свій розсуд, тобто наділений правом безпосереднього відання цим майном, правом використання цього майна, а також наділений правом самостійно вирішувати юридичну та фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам та іншими способами, передбаченими законодавством. Отже позивач наділений правом за власною волею розпоряджатися своїм майном та не зобов`язаний отримувати на це дозвіл інших осіб.

Суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню принцип пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, оскільки відсутня шкода чи загроза її завдання державі або якій-небудь конкретній особі, а застосовані відповідачем заходи не відповідають переслідуваній меті.

Принцип пропорційності зокрема передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не повинно спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б які заплановано досягати; якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження повинні бути виправдані необхідністю досягнення більш важливих цілей; несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, повинні бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; для досягнення суспільно - корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Оскільки позивач станом на час вчинення виконавчих дій відбув покарання та не мав судимості, а автомобіль, на який накладено арешт, був придбаний позивачем у 2018 році, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.90), то підстав для опису і арешту належного ОСОБА_1 майна, придбаного ним після відбуття покарання і виконання вироку суду, у відповідача не було.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Цимбалюк Н.Ю. від 22.04.2019 по виконавчому провадженню №56131761 про арешт майна боржника, тому позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Лавренчук І.В. від 10.06.2019 у виконавчому провадженні №56131761 про повернення виконавчого документа стягувачу, то суд зазначає наступне.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу передбачені статтею 37 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII).

Оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу не порушує прав позивача, а тому позовні вимоги в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Лавренчук І.В. від 10.06.2019 у виконавчому провадженні №56131761 про повернення виконавчого документа стягувачу, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1,3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1816,00 грн, який належить стягнути на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Леха Качинського, 12А, м.Житомир, 10014, ) про визнання незаконними та скасування постанов.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Цимбалюк Н.Ю. від 22.04.2019 у виконавчому провадженні №56131761 про арешт майна боржника.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь ОСОБА_1 908,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін