Справа № 726/762/21
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 726/762/21

Головуючий у 1-й інстанції: Асташев С.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

04 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 №824612 від 03.05.2021,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач у травні 2021 року звернувся із позовом до Садгірського районного суду м. Чернівці в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 824612 від 03.05.2021 відносно нього, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрити, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на його користь сплачений судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.06.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було пред`явлено працівнику поліції посвідчення водія, що є порушенням вимог п. 2.4. ПДР України та ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", а тому працівником поліції було правомірно винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що позивач перебував біля автомобіля, не керував і не міг керувати транспортним засобом для того, щоб поліцейський відповідно до вимог законодавства міг зупинити його автомобіль та вимагати пред`явити посвідчення водія.

Також вказує на порушення працівниками поліції під час розгляду справи його права на правову допомогу.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 09.07.2021апеляційну скаргу залишено без руху.

23.07.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду на 04.08.2021 о 09:50.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Згідно постанови інспектора УПП в Чернівецькій області від 03.05.2021 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що 02.05.2021 о 23 год. 49 хв. в м. Чернівці вул. Староленківська, 66 водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явив, на вимогу поліцейського, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.4. "а" ПДР України.

Судом першої інстанції також досліджено відеозапис правопорушення, на якому зафіксовано факт не пред`явлення посвідчення водія на вимогу поліцейського гр. ОСОБА_1 . Також, згідно свідчення свідків, що зафіксовано на відеозапису, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння на високій швидкості, чим загрожував життю і здоров`ю громадян.

Позивач не погоджуючись із постановою серії ДП 18 № 824612 від 03.05.2021, якою застосовано штраф, звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції, дослідивши відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення, встановив, що позивач, ігноруючи вимогу працівника поліції пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб, зазначив про незаконність такої вимоги.

Отже, сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб. Предметом спору в цій справі є законність вимоги інспектора про надання такого документу.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідності до ч. 9 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно п.1.10 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до пп. "б" п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пп. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Положенням статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

При цьому, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно матеріалів справи відповідачем надано було до суду першої інстанції відеозаписи з нагрудного відео реєстратора працівників поліції.

Із вказаних відеозаписів вбачається, що працівники поліції прибули за викликом на вул. Староленківську, де знаходився автомобіль "ВАЗ2108". Сторонні особи вказали, що бачили як вказаний автомобіль на великій швидкості рухався по даній вулиці. ОСОБА_1 вказав, що автомобіль дійсно перебуває у його власності, однак він ним не керував. При цьому вказаними відеозаписами зафіксовано, як ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він не керував автомобілем та не є водієм.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що вказаним відеозаписом не зафіксовано того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.

Будь-яких інших відомостей на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем у матеріалах справи не міститься.

Підстави для перевірки документів особи визначені також у ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, відповідно до якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Інших підстав для перевірки документів на право керування транспортним засобом, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

При цьому відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами того, що саме позивач керував автомобілем, відтак, апеляційний суд вважає протиправними вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення посвідчення водія.

Разом з тим колегія суддів враховує, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень Садгірський районний суд м. Чернівці постановою від 22.06.2021 у справі № 726/738/21, яка набрала законної сили, закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що невідємною частиною складу правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП є суб`єкт правопорушення, тобто водій транспортного засобу, який вчинив дію чи бездіяльність, за що наступає адміністративна відповідальність. За відсутності доведеності належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто перебування його у статусі водія, не може бути констатовано, про те, що він є суб`єктом правопорушення. Як наслідок, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд враховує, що згідно із ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами керування позивачем транспортним засобом апеляційний суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення документів в т.ч. посвідчення водія, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП 18 № 824612 від 03.05.2021 є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

Частиною 3 ст. 286 КАС України вказано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1135 грн. судового збору сплаченого згідно квитанції №МР_АВ1005976АО_19245973 від 13.05.2021 на суму 454 грн. та квитанції №МР_АВ240801 MAV_20318784 від 20.07.2021 на суму 681 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 22 червня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 № 824612 від 03 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції (вул. Заводська, 22, м. Чернівці) 1135 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень) судових витрат понесених на сплату судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.