Справа № 182/2858/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2858/21
Провадження № 2-а/0182/35/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.07.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синиці Анастасії Сергіївни, третя особа на боці відповідача - Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської обласної ради, про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступне.

21.04.2021 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю паркування Синицею Анастасією Сергіївною відносно нього було складено постанову серії ІД № 00360881 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, інспектор з паркування зафіксувала порушення правил зупинки, стоянки та паркування транспортного засобу Тоуоtа Саmrу, д/н НОМЕР_1 , за адресою: пл.Героїв Майдану, 1, м.Дніпро. В оскаржуваній постанові вказано, що ним, нібито, порушені положення п.33 Знаку 3.34 Правил дорожнього руху. Із зазначеною постановою він категорично не може погодитися, вважає її необгрунтованою, незаконною, а тому такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. В оскаржуваній постанові зазначено, що ним порушено правила виконання знаку 3.34 «зупинку заборонено». Чинними на даний час Правилами Дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п.15.9 та знаком 3.34 передбачено, що зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил;

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в

русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче ЗО м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Місце «вчинення» правопорушення не відноситься до жодної з перелічених категорій.

Знак 3.34 «зупинку заборонено», на порушення вимог якого посилається інспектор, встановлено із порушеннями Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ 4100-2014). Згідно абз.1 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху, як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було не можливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому, вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Згідно абз.2 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Згідно абз.3 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху. Відповідно до матеріалів фотофіксації, доданих до оскаржуваної постанови, знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлено з лівого боку проїзної частини на бетонному парапеті (фундаментному блоці), який не є стаціонарним і встановлений з метою огородження території, необхідної для будівництва метрополітену. Знак, що забороняє зупинку транспортних засобів, встановлений паралельно напрямку руху автомобілів, в порушення п.10.1.1 ДСТУ 4100-2014, оскільки при русі у крайньому лівому ряду для здійснення маневру повороту ліворуч на автостоянку, знак видно лише з боку тротуару, що також є порушенням п.10.1.1 ДСТУ 4100-2014. Також, просить суд звернути увагу на те, що дія вказаного дорожнього знаку розповсюджується на територію, що огороджена фундаментними блоками і заблокована для заїзду автомобілей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 14.08.2019 року № 199/8466/16 (К/9901/34088/18), розташування дорожнього знаку з порушенням ДСТУ 4100-2014 є підставою для скасування штрафу, накладеного за його порушення. Крім того, згідно п.10.1.2 ДСТУ 4100-2014, встановлення дорожніх знаків повинно бути узгоджено з Міністерством внутрішніх справ України. Вказане положення підтверджується правовою позицією, прийнятою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи № 133/532/17. Цією постановою визначено, що встановлення дорожніх знаків та, як наслідок, зміна схеми організації дорожнього руху органом місцевого самоврядування повинно бути погоджено із відповідними підрозділами Національної поліції. ВС зауважив, що аналіз положень норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідно до діючих норм, у тому числі, щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів. Верховний суд, при розгляді вказаної справи, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що організація дорожнього руху, його обмеження у межах територіальної громади віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Разом з цим, за приписами Закону України «Про дорожній рух», дорожні знаки встановлюються відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати проекту та схемі організації дорожнього руху, які погоджені з відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем, за приписами відповідних підрозділів Національної поліції, можуть бути внесені зміни та доповнення. У зв`язку з тим, що знак встановлений із порушеннями нормативів встановлення дорожніх знаків, визначених ДСТУ 4100-2014, до цього позову додається клопотання про витребування доказів з Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області. З огляду на наведені доводи, вважає, що постанова інспектора з паркування інспекції з питань контролю паркування Синиці А.С. серії ІД № 00360881 від 21.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є незаконною та необгрунтованою, а тому - підлягає скасуванню. Крім того, згідно ч.1 ст.289 КУпАП, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Постанову було складено 21.04.2021 року. Останнім днем звернення до суду є 01.05.2021 року. Але ця дата припадає на суботу, тому, згідно положень законодавства, останнім днем є перший робочий день після вихідного чи святкового дня, тобто - 05.05.2021 року (ст.67, 73 КЗпП України). Таким чином, строк звернення до суду ним не пропущений. За таких обставин звернувся до суду і просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.162 КАС України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.2-4 ст.162 КАС України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.13-14).

Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву надано не було. Натомість, на адресу суду від представника третьої особи на боці відповідача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача (якого сторони вважають неналежним відповідачем) на Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, з приводу чого судом було постановлено ухвалу (а.с.21).

В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.20).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом, 21.04.2021 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю паркування Синицею А.С. відносно позивача по праві було складено постанову серії ІД № 00360881 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, інспектор з паркування зафіксувала порушення правил зупинки, стоянки та паркування транспортного засобу Тоуоtа Саmrу, д/н НОМЕР_1 , за адресою: пл.Героїв Майдану, 1, м.Дніпро. Факт перебування автомобіля на вищевказаному місці 21.04.2021 року позивачем не заперечується. В оскаржуваній постанові зазначено, що позивачем ОСОБА_1 порушені положення п.33 Знаку 3.34 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.15.9 Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, та знаку 3.34 передбачено, що зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил;

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в

русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче ЗО м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Місце «вчинення» правопорушення не відноситься до жодної з перелічених категорій.

Суд погоджується з думкою позивача про те, що Знак 3.34 «зупинку заборонено» встановлено із порушеннями Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014, оскільки, згідно абз.1 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху, як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було не можливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому, вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Згідно абз.2 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Відповідно до абз.3 п.10.1 ДСТУ 4100-2014, дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше, ніж 100 м за напрямком руху.

Оглянувши фотоматеріали, надані суду позивачем по справі, судом встановлено, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» розташовано з лівого краю проїзної частини на бетонному парапеті (фундаментному блоці), який не є стаціонарним і встановлений з метою огородження території, необхідної для будівництва метрополітену. Знак, що забороняє зупинку транспортних засобів, встановлений паралельно напрямку руху автомобілів. Однак, при русі у крайньому лівому ряду для здійснення маневру повороту ліворуч на автостоянку, знак видно лише з боку тротуару. Крім того, суд звертає увагу на те, що дія вказаного дорожнього знаку розповсюджується на територію, що огороджена фундаментними блоками і заблокована для заїзду автомобілей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 14.08.2019 року № 199/8466/16 (К/9901/34088/18), розташування дорожнього знаку з порушенням ДСТУ 4100-2014 є підставою для скасування штрафу, накладеного за його порушення.

Крім того, згідно п.10.1.2 ДСТУ 4100-2014, встановлення дорожніх знаків повинно бути узгоджено з Міністерством внутрішніх справ України. Вказане положення підтверджується правовою позицією, прийнятою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи № 133/532/17. Цією постановою визначено, що встановлення дорожніх знаків та, як наслідок, зміна схеми організації дорожнього руху органом місцевого самоврядування повинно бути погоджено з відповідними підрозділами Національної поліції. Верховний Суд України зауважив, що аналіз положень норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про дорожній рух» дає підстави для висновку, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідно до діючих норм, у тому числі, щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів. Верховний суд, при розгляді вказаної справи, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що організація дорожнього руху, його обмеження у межах територіальної громади віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Разом з цим, за приписами Закону України «Про дорожній рух», дорожні знаки встановлюються, відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати проекту та схемі організації дорожнього руху, які погоджені з відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем, за приписами відповідних підрозділів Національної поліції, можуть бути внесені зміни та доповнення.

За змістом ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова є незаконною та винесена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, ст.ст.14-2, 152-1, 251, 279-1 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Синиці Анастасії Сергіївни, третя особа на боці відповідача - Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської обласної ради, про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора з паркування інспекції з питань контролю паркування Синиці Анастасії Сергіївни, серії ІД № 00360881 від 21.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркування Дніпровської обласної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 454 грн. 00 коп., сплачені ним при подачі позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал