Справа № 280/4214/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 серпня 2021 року Справа № 280/4214/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (вул. Богдана Хмельницького, буд. 49, смт. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області, 70530, )

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області () від 19 березня 2021 року №30 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 03 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області () від 19 березня 2021 року №30 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства стала не одна з підстав, визначених Земельним кодексом України, а той факт, що станом на момент розгляду клопотання позивача іншій особі було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Позивач вважає, що у органів, які уповноважені передавати земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, відсутні підстави стверджувати про пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги.

Також, 22 червня 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява (вх.№35245) про намір подати додаткові докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, після ухвалення рішення по справі, для вирішення питання про їх стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 30 червня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№36732), в якому зазначає, що 16 липня 2020 року відповідачем було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної з кадастровим номером :02:002:0092, з цільовим призначенням код КВЦПЗ 01.03. для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, код КВЦПЗ 17.00 землі резервного фонду, тобто зі зміною цільового призначення, іншій особі, ніж позивач. Враховуючи пункт 2 рішення №21 від 16 липня 2020 року, строк на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки складає 12 місяців (6+6). Отже, надання дозволу в період до 16 липня 2021 року на розроблення проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки буде суперечить вимогам землеустрою, та сприяти позбавленню одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулась з відповідною заявою. Із посиланням на постанови Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №617/763/16-ц та від 29 вересня 2020 року №688/2908/16-ц просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача до суду 14 липня 2021 року надійшла відповідь на відзив (вх.№39780), в якій зазначає, що посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №617/763/16-ц та від 29 вересня 2020 року №688/2908/16-ц є необґрунтованими, оскільки вони прийняті в рамках цивільного судочинства. Зокрема, був інший предмет та підстави позиву, а також суть спірних правовідносин та оскаржуване рішення відповідного органу влади є абсолютно різними за своїм змістом із тими, що розглядаються в рамках судової справи №280/4214/21.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

17 лютого 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області із клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,97 га, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за межами населеного пункту в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0092.

Вказане клопотання отримано відповідачем 23 лютого 2021 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Рішенням шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 19 березня 2021 року №30 відмовлено гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Позивач, не погодившись з правомірністю винесеного рішення, звернувся до суду із цим позовом про його скасування.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України, відповідно до приписів частини 1 якої до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Суд наголошує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 відповідачем рішенням шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 19 березня 2021 року №30 відмовлено гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, у зв`язку з наданням на момент розгляду клопотання позивача іншій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що згідно з висновком, що був відображений у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а, в органів, які уповноважені передавати земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, відсутні підстави стверджувати про пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи відмови у його наданні регламентовані частинами шостою - сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 листопада 2020 року у справі №2240/3066/18 та від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18.

Отже, після отримання належним чином оформленого звернення позивача із проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідача був лише один правомірний варіант поведінки у вигляді надання дозволу про виготовлення проекту землеустрою.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Таким чином, відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Також, згідно позиції Верховного Суду у справах №21-358а13, №806/3787/13-а зазначено, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Відтак, формальні підстави в не наданні дозволу свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача надати такий дозвіл відповідно до вимог закону, чим порушуються права позивача, гарантовані Конституцією України.

За викладених обставин, відмова відповідача, оформлена рішенням рішення шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 19 березня 2021 року №30, не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, оскаржуване рішення шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 19 березня 2021 року №30 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,97 га, яка розташована на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за межами населеного пункту в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0092, слід визнати протиправним та скасувати.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (вул. Богдана Хмельницького, буд. 49, смт. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області, 70530, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення шостої чергової сесії дев`ятого скликання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 19 березня 2021 року №30 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03 серпня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов