Справа № 932/290/20(2-а/200/290/20)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 932/290/20(2-а/200/290/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Новошицька О.О.

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

представника Інспекції з питань контролю за паркуванням Гордєєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021 року (головуючий суддя Кіпчарський О.М.)

у справі №932/290/20(2-а/200/290/20) за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (відповідач-1), провідного спеціаліста з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича (відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 11.01.2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (відповідач-1), провідного спеціаліста з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Колісника Ігоря Івановича (відповідач-2), в якому просив:

- скасувати постанову ІД 00060477 від 09.12.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування позову вказав, що постанова відповідача про накладення на нього адміністративного стягнення є необґрунтованою, винесена з порушенням чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вимоги п.15.10(б) стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками), він не порушував, здійснив зупинку не порушуючи ПДР, оскільки 15.10 Стоянка забороняється: в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021 року позов задоволено:

- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії ІД №00060477 від 09.12.2019 року за ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що із представлених, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, фотографій, не підтверджується порушення позивачем п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху, відтак дійшов висновку, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вказаного пункту неправомірно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що інспектором з паркування було зроблено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу Hyndai Sonata номерний знак НОМЕР_1 в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:

1) дату порушення 28.11.2019.;

2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта - бульвар Європейський, 2, у м. Дніпро;

3) географічні координати: 48. 465328, 35. 046970;

4) час вчинення порушення: 14 год. 26 хв.

Зауважує, що суд першої інстанції спираючись на докази у вигляді фотофіксації, дійшов висновку, що транспортним засобом Hyndai Sonata номерний знак НОМЕР_1 здійснено стоянку фактично на площі яка є пішохідною. Згідно з п. 1.10 ПДР тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном, оскільки транспортний засіб поставлено на пішохідній зоні інспектором з паркування правильно кваліфіковано адміністративне правопорушення. Відповідно до п. 26.3. ПДР у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними. Тобто, погодившись з тим що з матеріалів фотознімків можливо беззаперечно встановити розташування транспортного засобу на пішохідній частині площі, суд першої інстанції в той же час зазначає що ідентифікувати тротуар не є можливим.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ІД №00060477 від 09.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесеної головним спеціалістом-інспектором з паркування Колісник І.І., на гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, зокрема за те, що 28.11.2019 року о 14 год. 26 хв., транспортним засобом «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено стоянку на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), чим порушено вимоги п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху. (а.с.11)

Вказаний транспортний засіб належить позивачу, чого останній не заперечував, як і факту, що 28.11.2019 року такий на вказаному місці паркував саме він.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Закону України «Про Національну поліцію», норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Предметом даного спору є правомірність/протиправність дій/рішень відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху (здійснення стоянки на тротуарі).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення відповідного адміністративного стягнення.

Позивачу інкримінується здійснення стоянки на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), тобто порушення вимог п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху.

Згідно вказаного пункту ПДР, стоянка забороняється, в тому числі, на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги визначення термінів, які вказані у Правилах дорожнього руху.

Так, тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном (п. 1.10. ПДР).

Отже тротуар прилягає до проїзної частини дороги та може бути відокремлений від неї газоном.

З фотографій, які містяться в матеріалах справи, на підтвердження правопорушення, вбачається, що позивачем здійснено стоянку його автомобіля на бульварі Європейському, 2 м. Дніпро, фактично на пішохідній частині площі. (а.с.6-10)

При цьому, у вказаному місці, елементи дороги взагалі не позначені жодною розміткою, газоном не розділені, та неможливо зрозуміти що є проїзною частиною, а що тротуаром, фактично вся площа є пішохідною.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ідентифікувати тротуар або проїзну частину на вказаних фотографіях не є можливим.

Водночас, будь-які сумніви трактуються на користь особи.

Колегія суддів апеляційної інстанції допускає, що можливо позивачем допущено порушення певних правил дорожнього руху, в момент коли він на автомобілі в`їхав на територію вказаної площі та здійснив там стоянку, однак рішення суду не може гуртуватися на припущеннях, при цьому, вищезазначене припущення не є порушенням п.п. «б» п. 15.10 Правил дорожнього руху, тому слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 неправомірно притягнуто до відповідальності за порушення вказаного пункту.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанову серії ІД № 00060477 від 09.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн., слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 286, 272, 311, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова