Справа № 620/4394/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4394/21 Головуючий у І інстанції - Клопот С.Л.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, як правонаступника, щодо відмови виконати у повному обсязі остаточні рішення судів, які набрали законної сили, відносно Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області кошти на відшкодування завданої протиправним рішенням матеріальної шкоди (заборгованості), що виникла з 19.01.2011 по 31.12.2017, у розмірі - 235185,16 грн. (двісті тридцять п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять ) грн. 16 коп.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на його користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою судді суду першої інстанції, та посилається на порушення останнім норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, оскільки він звертався до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, а не із заявою в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суддя суду першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч. 1 ст. 122 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, і зазначає таке.

Суддя суду першої інстанції зазначав, що згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

З поданих суду доказів вбачається, що про оскаржувану бездіяльність Відповідача Позивачу стало відомо значно раніше ніж за 10 днів до подання позову, тобто заяву подано з порушенням десятиденного строку для звернення із цією заявою.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, залишаючи без розгляду адміністративний позов, суддя суду першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений ч. 1 ст. 122 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, а не із заявою в порядку ст. 383 КАС України, а тому застосування суддею суду першої інстанції положень ч. 1 ст. 122 КАС України є неправомірним.

Крім того, згідно з частиною третьою ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суддя суду першої інстанції зазначив, що заяви про поновлення цього строку Позивач не подав, поважних причин такого пропущення суду не навів.

Проте, як зазначено Верховним Судом в постанові від 27 липня 2021 року у справі № 580/3400/20, з метою дотримання принципів верховенства права, зокрема, права доступу до суду, правової визначеності, суд має з`ясувати обставини, які перешкоджали вчасному поданню адміністративного позову, вислухати думки обох сторін, і з урахуванням всіх обставин, ухвалити відповідне рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність висновку судді суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви, а оскаржену ухвалу такою, що не відповідає критерію обґрунтованості, тобто ухвалена без повного і всебічного з`ясування обставин, які перешкоджали вчасному зверненню до суду, без наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

У пункті 36 рішення «Беллет проти Франції» (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France № 29731 /96).

Відповідно до положень ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність постановлення суддею суду першої інстанції ухвали 16 червня 2021 року про залишення адміністративного позову без розгляду та, як наслідок, наявність підстав для її скасування на підставі пункту 1 частини 1 статті 320 КАС України з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 169, 229, 241, 242, 243, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - скасувати, а справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 03.08.2021 року.