Справа № 757/50606/18-ц
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

04 серпня 2021 року м. Житомир справа № 757/50606/18-ц

категорія 113070100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

Департамент патрульної поліції у жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду у розмірі 246045,06 грн.;

- стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 3690,67 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 29.11.2019 було залишено без задоволення позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди - залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.03.2021 рішення Печерського районного суду міста Києва скасувано з ухваленням нового судового рішення та закрито провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.04.2021 було задоволено клопотання Департаменту патрульної поліції та передано справу № 757/50606/18-ц за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідачем було подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до ст.205 КАС України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. (ч. 5 ст. 122 КАС України).

З огляду на те, що відшкодування шкоди за даним позовом пов`язано з зобов`язанням, яке виникло під час проходження особою публічної служби, прогнозованим є поширення наведених висновків Верховного Суду на спірні правовідносини.

Тобто, до спірних правовідносин застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, встановлених частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Згідно з частиною четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, питання, пов`язані з обчисленням строку звернення до адміністративного суду, його поновленням, а також наслідки пропуску такого строку чітко врегульовано вищевказаними положеннями законодавства.

Окрім цього, частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На цьому ж наголошено і у частині першій статті 45 цього ж Кодексу, якою передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Отже, наведені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 826/22361/15.

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі № 9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознаки стабільності.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2016 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

В даному випадку підстави звернення до суду у позивача виникли з жовтня 2016 року, що давали йому право для пред`явлення визначених законом вимог, проте позовна заява подана до суду лише 12.10.2018 (відповідно до штампу поштової служби), що свідчить про пропуск встановленого законом місячного строку для звернення до суду.

Під час розгляду даної справи стороною позивача не наведено вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації належного права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права.

За встановленими обставинами, позивач в порядку цивільного судочинства із даним позовом звернувся у жовтні 2018 року, а на розгляд у порядку адміністративного судочинства справу було передано у квітні 2021 року.

Слід вказати, що згідно Постанови Великої палати Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 818/1688/16 визначено юрисдикцію спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17. У вказаній постанові Велика палата Верховного суду зазначила, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Також суд зазначає, що зміна підсудності розгляду справи не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, так як фактично про позицію Великої палати Верховного суду від 05.12.2018 у справі №808/1688/16 щодо підсудності вказаної категорії справ було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вона була доступною для ознайомлення.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 КАС України та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.С. Токарева