Справа № 200/7143/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 р. Справа№200/7143/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ((код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення заборгованості по пенсії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати призначеної пенсії та стягнення заборгованості по пенсії за період з 01.02.2017 року по 30.05.2018 року та з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року у сумі 17 442,70 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є пенсіонером за вислугою років та перебуває на обліку як «пенсіонер-переселенець» у Маріупольському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_2

На початку 2017 року позивачка переїхала до міста Маріуполя та звернулася до управління з заявою про поновлення виплати пенсії. Заборгованість за періоди з 01.02.2017 року по 30.05.2018 року та з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року залишилася не виплаченою до сьогодні.

29.04.2021р. позивачка звернулась з заявою про виплату заборгованості. У відповіді на лист управління зазначає, що заборгованість по пенсії за періоди з 01.02.2017 року по 30.05.2018 року та з 01.5.2019 року по 30.06.2019 року облікована управлінням та складає 17 442, 7 гривень.

З невиплатою заборгованості по пенсії позивачка не згодна та просить суд

1. Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо невиплати призначеної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РІІОК`ПП НОМЕР_1 , за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. у сумі 17 442,70грн.

2. Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійною фонду України Донецької області (Ідентифікаційний код - 42171861, 87548, Донецька об.ь, м.Маріуполь, вул.Зе.тінського, буд. 27-А) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПГІ НОМЕР_1 , заборгованість з пенсії за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. у сумі 17 442,70грн. (Сімнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 70 кой.

Ухвалою від 10 червня 2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року замінено відповідача у справі № 200/7143/21-а з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

23 липня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним.

ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію позивач отримувала, однак Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у лютому 2017 року від СБУ було отримано інформацію про повернення позивача на тимчасово окуповану територію.

Поновлення виплати пенсії проводиться після отримання повідомлення з органів соціального захисту населення про відсутність підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення Комісії про поновлення виплати пенсії.

Рішенням комісії Управління соціального захисту населення Маріупольської міської ради поновлені соціальні виплати. Виплата пенсії розпочалась з червня 2018 року, однак у травні 2019 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області знов отримано інформацію про повернення позивача на тимчасово окуповану територію, що стало підставою для припинення пенсійних виплат.

Позивач пенсію отримує з липня 2019 року по теперішній час.

Заборгованість за період з лютого 2017 року по травень 2018 року та з травня по червень 2019 року буде виплачена у майбутніх періодах після надходження асигнування.

Суми пенсії, які не сплачені за період до місяця їх відновлення, а саме з 01.01.2017 по 31.05.2018 та з 01.06.2019 по 31.07.2019 в розмірі 17,353.47 грн. обліковуються в Головному управлінні, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (пункт 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено що, суми пенсій, які не сплачено за період до місяця їх відновлення обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення заборгованості по пенсії.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області 02.12.1996 року, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . (а.с.9-12).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3 та суб`єктом владних повноважень.

Згідно довідки від 25.03.2019 №1413- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . (а.с.13)

Згідно довідки, доданої до відзиву на адміністративний позов сума, яка не виплачена за минулий період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року та з 01.06.2019 року по 31.07.2019 року становить 17,353.47 грн.

Що стосується строку звернення до адміністративного суду суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян, строки та порядок виплати пенсій є Закон № 1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з пенсії, заборгованість по якій відповідачем не заперечується, при цьому судом встановлено, що суми пенсії фактично не отримані з вини органу та піддані формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, суд вважає, що на спірні відносини не розповсюджується шестимісячний строк звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені ч.1 ст.49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Судом встановлено, що розмір недоотриманої пенсії позивача за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року та з 01.06.2019 року по 31.07.2019 року становить 17,353.47 грн.

Враховуючи наведене, позивачу безпідставно не виплачується пенсія саме за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року та з 01.06.2019 року по 31.07.2019 року.

В даному спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, і потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, які не передбачені законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення, тощо.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Зупинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд при розгляді справи № 805/402/18-а.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо невиплати призначеної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РІІОК`ПП НОМЕР_1 , за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. у сумі 17 442,70грн. та стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПГІ НОМЕР_1 , заборгованість з пенсії за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. х сумі 17 442,70грн. (Сімнадцять тисяч чотириста сорок дві) гривень 70 коп., підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908 гривень підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення заборгованості по пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати призначеної пенсії ОСОБА_1 за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. у сумі 17 442,70грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість з пенсії за періоди з 01.02.2017р. по 30.05.2018р. та з 01.05.2019р. по 30.06.2019р. у сумі 17 442,70грн. (сімнадцять тисяч чотириста сорок дві) гривні 70 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею головуючим 06 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Хохленков