Справа № 120/4256/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4256/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

04 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі - третя особа) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач у травні 2021 року звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №61643582 від 25.03.2020 по примусовому виконанню виконавчого напису №8546 вчиненим приватним нотаріусом КМНО Хара Н. С. 06.03.2020.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Київського округу міста Києва Юхименко О. Л. про відкриття виконавчого провадження № 61643582 від 25.03.2020 з виконання виконавчого напису №8546 вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. 06.03.2020.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не з`ясовано обставини, визначені частиною другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та частиною другою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" щодо встановлення місця фактичного проживання боржника чи місця його перебування, та, як наслідок, протиправно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61643582 від 25.03.2020.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що гроші, у тому числі у безготівковій формі є майном і їхнім місцезнаходженням вважається місцезнаходження фінансової установи, в якій відкритий відповідний рахунок боржника. Тобто в даному випадку місцезнаходженням майна є саме місце розташування самого банку, де відкритий рахунок. Місцезнаходження АТ "Перший Український Міжнародний Банк", в якому відкрито рахунок позивача ( АДРЕСА_1 ) є місцем знаходження майна позивача грошових коштів, наявних на його рахунку.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 14.07.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.

26.07.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду на 04.08.2021 о 09:40.

03.08.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

06.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №8546 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованості у розмірі 56776,55 грн.

В подальшому, представник АТ "ПУМБ" Щуковський С.В., звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О. Л. із заявою за вих. №144050, без дати, про примусове виконання рішення, в якій просив прийняти на примусове виконання виконавчий напис №8546 від 06.03.2020, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 56776,55 грн.

Також в заяві зазначено, що виконавчий документ пред`являється за місцем знаходження майна (грошових коштів) та на підтвердження надано довідку від 19.03.2020 вих. №1_01 в якій вказано, що відповідно АТ "ПУМБ" підтверджує, що у клієнта яким є: ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_1 від 03.01.2019 в валюті гривня, відкритий в АТ "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

25.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №61643582.

Позивач вважаючи вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню звернувся до суду з цим позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII вказано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII), у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною 1 ст. 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Частиною 2 ст. 25 Закону №1403-VIII вказано, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

З наведеного слідує, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.

Аналогічні висновки щодо застосування згаданих вище норм права викладені у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №804/6996/17 та від 30.04.2020 у справі №580/3311/19.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 20.09.2010 Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видно, що з 15.08.2019 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим у виконавчому написі вказано місце народження та місце реєстрації ОСОБА_1 м. Вінниця.

Поряд з цим, згідно відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців України відповідач має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва.

Таким чином колегія судів дійшла висновку, що оскільки приватний виконавець Юхименко О. Л. порушила правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як, володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, прийняла виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5, то позов необхідно задовольнити.

Стосовно тверджень відповідача викладених в апеляційній скарзі про те, що безготівкові кошти боржника, які перебувають на рахунку у банку, є об`єктом права власності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Закон України "Про виконавче провадження" вирізняє майно боржника: майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації, інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отриманні у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника.

Разом з тим, якщо законодавець у Законі України "Про виконавче провадження" вживає термін "майно", поширюючи його значення на "кошти", то термін "кошти" відображається в дужках чи пов`язується змістом у відповідному реченні. Натомість у ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII термін "майно" вжито без вказівки про кошти.

Відтак, виконання рішення за місцезнаходженням майна, в розумінні вимог ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII, не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів, що відповідачем і не досліджувалося, а в свою чергу трактувалося як "місце реєстрації центрального офісу банківської установи".

Положення ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що стосуються виконання рішення за місцезнаходженням майна, розроблені для найбільш швидкого та ефективного доступу державного (приватного) виконавця до майна, з метою його опису та примусової реалізації, натомість арешт коштів на рахунках не вимагає особистої присутності державного (приватного) виконавця та може бути здійснений навіть за умови значної віддаленості установи банку.

При цьому таке застосування відповідачем ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII взагалі нівелює принцип територіальної підвідомчості примусового виконання рішень, так як переважна більшість центральних відділень банківських установ зареєстровані в місті Києві.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII не поширює свою дію на грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ, а саме існування відкритих банківських рахунків не підтверджує факту перебування на цих рахунках грошових коштів.

Разом з тим частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу України вказано, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За правилами ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Як зазначалося вище, місцем проживання позивача-боржника, зареєстрованим в установленому порядку, є АДРЕСА_2 .

Отже, відомості про місце проживання боржника виключають віднесення виконавчого документа до підвідомчості приватного виконавця.

У тому числі, як у виконавчому документі так і в супроводжуючих документах, пред`явлених приватному виконавцю, не наведено майно у розумінні ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, місцезнаходження якого поширюється на виконавчий округ приватного виконавця. Також, не підтвердженими на момент звернення із виконавчим документом залишаються і обставини щодо місця майнових прав та обов`язків сторін кредитного договору, узгодженого в установленому законом порядку.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа не відповідає як місце проживанню боржника так і, з огляду на приписи ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, місцезнаходженню майна боржника, а відтак - приписам ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VIII.

Разом з тим колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові 15.07.2021 у справі № № 380/9335/20, де вказано, що примусове виконання рішень має бути певним чином наближеним, прив`язаним до місця проживання/перебування боржника що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження.

Відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим частиною другою статті 2 КАС України та вимогам статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Київського округу міста Києва Юхименко О. Л. про відкриття виконавчого провадження № 61643582 від 25.03.2020 з виконання виконавчого напису №8546 вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. 06.03.2020.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного виконавця Київського міського виконавчого округу Юхименко Ольги Леонідівни залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 4 ст.272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.