Справа № 640/4396/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4396/20 Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Аромат» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Дочірнього підприємства «Аромат» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- стягнути в дохід бюджету з Дочірнього підприємства «Аромат» заборгованість на суму 177 713,68 грн. з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують даний суб`єкт господарювання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю:

Стягнуто з Дочірнього підприємства «Аромат» в дохід бюджету заборгованість на суму 177 713,68 грн. з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують даний суб`єкт господарювання

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачем за час розгляду справи № 640/4396/20 було повністю сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання, тому зазначений борг у відповідача в такому розмірі відсутній.

29 червня 2021 року до Шостого апеляційного адмінітсративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції сума податкового боргу була не сплачена відповідачем, на підтвердження чого надає витяг з автоматизованої інформаційної системи ДПС України «Податковий блок», а також вказує, що посилаючись на обставини сплати відповідного податкового боргу, апелянт не надає жодних доказів останнього.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 177713,68 грн., з яких:

1) 133214,16 грн. - основних зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб згідно з самостійно поданими платником податковими деклараціями, а саме, 13840,43 грн. за податковою декларацією від 09.02.2017 р., 62281,97 грн. за податковою декларацією від 16.02.2018 р., 57091,76 грн. за податковою декларацією від 11.02.2019 р.;

2) 6373,60 грн. - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (податкова декларація від 13.02.2017 р. - за І-ІІ квартали 2017 року);

3) 36937,01 грн. - податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (податкові декларації від 13.02.2017 р., 16.02.2018 р., 11.02.2019 р.);

4) 1188,91 грн. - штрафні санкції, з яких 736,21 грн. - на підставі податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2018 р., а 452,70 грн. - на підставі податкового повідомлення-рішення № від 07.05.2018 р..

З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що зважаючи, що грошові зобов`язання є узгодженими, тобто визнаються податковим боргом, а також звертаючи увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві доводів позивача, суд прийшов до висновку про наявність підстав та необхідність стягнення заборгованості, яка обліковується за відповідачем, у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

При цьому абзацом 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, документ вважається належним чином врученим, якщо він надісланий за місцезнаходженням платника, якому такий адресований або вручений повноважній особі такого. Крім того, направлення рекомендованим листом з повідомленням запитів за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.

Відповідно до податкової вимоги форми «Ю» від 10.07.2017 р. №277-17, за Дочірнім підприємством «Аромат» обліковувався податковий борг за узгодженими грошовим зобов`язанням у сумі 19 612,31 грн.

Зазначена податкова вимога Дочірнього підприємства «Аромат» отримана відповідачем 17.07.2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення з прізвищем та підписом (а.с. 7).

Отже, податкова вимога форми Дочірнього підприємства «Аромат», відповідно до статті 42 ПК України, є врученою відповідачу, проте, сума податкового боргу останнім сплачена не була.

Також, позивачем було надано до суду копію акту камеральної перевірки від 05.05.2018 року, податкового повідомлення-рішення від 07.05.2018 № , від 08.05.2018 № , копії податкових декларацій з плати за землю та з податку на нерухоме майно 2017-2019 років, довідку про борг відповідача від 22 січня 2020 року (а.с 11), витяг з інтегрованої картки платника.

При цьому, колегія суддів зауважує, що правомірність формування та надіслання відповідачу податкової вимоги від 10.07.2017 р. №277-17, так і зазначених вище податкових повідомлень-рішень не є предметом спору.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем за час розгляду справи № 640/4396/20 було повністю сплачено самостійно визначені грошові зобов`язання, тому зазначений борг у відповідача в такому розмірі відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин першої-третьої статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів сплати суми податкового боргу.

Окрім того, як вірно вказує позивач у відзиві на апеляційну скаргу, станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції заявлена позивачем заборгованість у сумі 177 713,68 грн. не була сплачена, що підтверджується наданими Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області витягом з автоматизованої інформаційної системи ДПС України «Податковий блок».

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Таким чином, сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу.

З урахуванням того, що узгоджені суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу, а його розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги, відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, як і відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до Дочірнього підприємства «Аромат» про стягнення коштів.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Аромат» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна