Справа № 160/9165/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Справа № 160/9165/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій просить:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні до його пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за невраховувані періоди роботи (з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р.) за Списком № 1, починаючи з 06.01.2021 р.;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на мою користь понесені мною судові витрати в розмірі сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 06.01.2021 року йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1. У зв`язку з тим, що на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у періоди з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р., на думку відповідача, не проводилась атестація робочих місць, стаж роботи ОСОБА_1 за зазначений період не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1. Рішення відповідача про відмову у зарахуванні наведеного стажу роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 вважає протиправним, таким, що порушує його конституційне право на соціальний захист, а саме на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах. Зауважив, що сумарно його загальний стаж роботи за професіями, передбаченими Списком № 1 становить 15 років 4 місяці 8 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, виданими ПАТ «Дніпровський меткомбінат», що подавались до управління ПФУ для призначення пенсії. При цьому, незмінність особливо важких та особливо шкідливих умов праці на комбінаті за професіями «готувач составів до розливання плавок» та «розливник сталі» з повним робочим днем згідно зі Списком № 1 підтверджена кожною черговою атестацією робочих місць за умовами праці, що проводились у період роботи позивача за даними професіями на комбінаті. Доводи відповідача про те, що в період з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. атестація робочих місць на комбінаті не проводилась, та умови праці проведеною атестацією в зазначений період не підтверджені, не відповідають дійсності та спростовуються наданими у справі письмовими доказами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» (далі третя особа, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ПАТ «ДМК»).
06.07.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не визнає позов та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_1 з 05.12.2020 року, згідно заяви про призначення пенсії від 06.01.2021 року, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж зараховано по 30.11.2020 та складає - 29 років 01 місяць 08 днів, у тому числі по Списку № 1 14 років 04 місяців 10 днів. Періоди роботи з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 в ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано, оскільки в ці періоди підприємством не проведено атестацію робочих місць на посадах подготовитель составов к разливке плавок та разливщик стали(мовою оригіналу). В трудовій книжці позивача відсутні відомості за період роботи з 25.12.2006 по 28.12.2006 та з 29.12.2011 по 25.12.2012, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1. У наданих позивачем довідках зазначено, що атестація робочих місць на підприємстві проводилась на підставі Постановлень: від 25.12.2001 №1269, від 29.12.2006 № 992, від 26.12.2012 № 658. Згідно із п. 4 Порядку № 442 та п. п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років, тобто в періоди роботи з 25.12.2006 по 28.12.2006 та з 29.12.2011 по 25.12.2012, підприємством не проводилась атестація робочих місць на посадах, які обіймав позивач. Документи, які б свідчили про протилежне, до Головного управління не надавались, тому підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 25.12.2006 по 28.12.2006 та з 29.12.2011 по 25.12.2012 до пільгового стажу за Списком № 1 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, на думку відповідача, немає, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Окремо наголошував на тому, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків.
Третя особа правом на надання відзиву та/або пояснень по суті спору не скористалась.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.01.2021 року звернувся до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Заява позивача була прийнята відповідачем 06.01.2021 року і зареєстрована за № 119 разом із підтверджуючими документами, зокрема: трудовою книжкою, військовим квитком, довідкою про заробітну плату, довідками, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, документами підтверджуючими проведення атестації, про що відповідачем складено відповідну розписку-повідомлення 06.01.2021 року.
На підставі наданої позивачем заяви та підтверджуючих документів, ОСОБА_1 з 05.12.2020 року призначено пенсію за віком, яку обчислено відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повний страховий стаж позивача визначено у розмірі 43 роки 1 місяць 8 днів, робота за Списком №1 14 роки 4 місяці 10 днів.
Листом від 26.02.2021 року №5846-3591/І-01/8-0400/21, за результатам розгляду звернення позивача з питань пенсійного забезпечення, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що періоди його роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. до пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано. Зі змісту наведеного листа вбачається, що підставою для не зарахування наведених періодів роботи до пільгового стажу позивача за Списком №1 є не проведення у зазначені періоди на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» атестації робочих місць.
Вважаючи протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2статті 19 Конституції Українивстановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно зістаттею 46 Конституції України,громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Розділу ХІV-1 Закону № 1058-IV, на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайнятті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочі чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України № 1058-IV,страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 3 статті 24 Закону України № 1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно з підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
У відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України № 1788-ХІІ, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи, які підтверджують трудову діяльність ОСОБА_1 з 27.07.2004 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо пільгового стажу позивача за період з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Щодо спірного періоду, судом встановлено наступне.
З 12.11.2004 р. по 28.01.2012 р. ОСОБА_1 повний робочий день працював у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» у цеху підготовки составів та конвертерному цеху, з відволіканням у 2005 р. - 5 к.д., 2007 р. - 22 к.д., 2008 р. - 24 к.д., 2009 р. -2 к.д., 2011 р. - 2 міс. 26 к.д., на посаді готувача составів до розливання плавок, в сталеплавильному виробництві, що передбачено розділом III підрозділом 2а код КП: 3.2а Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 36 від 16.01.2003 р., всього з 12.11.2004 р. по 28.01.2012 р. роботи за Списком № 1 - 6 років 9 місяців 28 днів.
Наведені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , а також довідкою ПАТ «ДМК» від 26.11.2020 року №023-4088.
При цьому, у трудовій книжці позивача міститься запис про те, що робоче місце позивача атестовано по Списку №1, а у довідці ПАТ «ДМК» від 26.11.2020 року №023-4088 наведена інформація щодо постанов «Про атестації робочих місць за умовами праці» №1269 від 25.12.2001 року, №992 від 29.12.2006 року та лист головного держексперта області по умовам праці №003/07-1-406 від 29.11.2011 року про продовження строку дії постанови №992 від 29.12.2006 року до 29.12.2012 року.
З 29.01.2012 р. по 12.06.2014 р. ОСОБА_1 повний робочий день працював у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» конвертерному цеху, з відволіканням у 2012 р. - 2 к.д., 2013 р. - 9 к.д., 2014 р. - 1 к.д., на посаді розливника сталі, в сталеплавильному виробництві, що передбачено розділом III підрозділом 2а код КП: 3.2а Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 р., всього з 29.01.2012 р. по 12.06.2014 р., роботи за Списком № 1 - 2 роки 4 місяці 2 дні.
Наведені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , а також довідкою ПАТ «ДМК» від 26.11.2020 року №023-4089.
При цьому, у трудовій книжці позивача міститься запис про те, що робоче місце позивача атестовано по Списку №1, а у довідці ПАТ «ДМК» від 26.11.2020 року №023-4089 наведена інформація щодо постанов «Про атестації робочих місць за умовами праці» №992 від 29.12.2006 року та лист головного держексперта області по умовам праці №003/07-1-406 від 29.11.2011 року про продовження строку дії постанови №992 від 29.12.2006 року до 29.12.2012 року.
В якості підстави для відмови у враховані означених періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 відповідачем у відзиві зазначено, що періоди роботи з 25.12.2006 по 28.12.2006, з 29.12.2011 по 25.12.2012 в ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано, оскільки в ці періоди підприємством не проведено атестацію робочих місць на посадах подготовитель составов к разливке плавок та разливщик стали(мовою оригіналу).
Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.
Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.
Окрім того, судом встановлено, що постановою адміністрації та профкому комбінату від 25.12.2001 р. № 1269 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
За результатами даної атестації робочих місць професія «готувач составів до розливання плавок», яку позивач обіймав у спірний період з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в сталеплавильному виробництві, дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1.
Постановою адміністрації та профкому комбінату 29.12.2006 р. № 992 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
За результатами даної атестації робочих місць професії «готувач составів до розливання плавок» та «розливник сталі», які позивач обіймав у спірний період в сталеплавильному виробництві, дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Згідно Додатку № 1 до постанови № 992 від 29.12.2006 р. щодо професії по Списку №1 «готувач составів до розливання плавок» прийнято протокол атестаційної комісії №20 від 14.11.2006 року.
Відповідач не спростував факту чинності протоколу атестаційної комісії від №20 від 14.11.2006 року про атестацію робочого місця позивача в період з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р.
Окрім того, ні після закінчення п`ятирічного строку дії результатів атестації робочих місць 2001 року, ні до та після затвердження чергової після неї атестації 2006 р. умови праці за професією «готувач составів до розливання плавок» не змінювались, що підтверджується довідкою ПАТ «ДМК» від 26.11.2020 року №023-4088 та результатами атестації робочих місць. Наведені обставини відповідачем не спростовані.
Згідно наказу по комбінату від 30.11.2009 року № 1064 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці (АРМ)» в 2010 році було розпочато проведення чергової атестації робочих місць та затверджено графік проведення атестації робочих місць, який було оновлено наказом № 941 від 01.08.2012 року.
Внаслідок скрутного фінансово-економічного стану підприємства та проведення структурних змін на комбінаті в 2011 році проведення цієї чергової атестації робочих місць на підприємстві не було завершено до 28.12.2011 року.
У зв`язку з чим, з метою забезпечення соціального захисту працівників комбінату, зайнятих на шкідливих/особливо шкідливих та важких/особливо важких роботах, на підставі Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 р. №205 Головний державний експерт з умов праці у Дніпропетровській області надав згоду на поширення терміну дії наказу по підприємству від 29.12.2006 № 992 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» до 29.12.2012 року.
При цьому, відповідачем не спростовано той факт, що головний державний експерт з умов праці у Дніпропетровській області, погоджуючи продовження використання попередньої атестації за 2006 рік в період проведення наступної чергової атестацій, діяв в межах наданих йому законодавством повноважень.
Постановою адміністрації та профкому комбінату від 26.12.2012 року № 658 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці робітників конвертерного цеху» затверджено результати чергової атестації робочих місць та затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників за Списком №1.
За результатами даної атестації робочих місць професії позивача дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що пільговий стаж роботи позивача в період з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. за професіями «готувач составів до розливання плавок» та «розливник сталі» згідно Списку № 1 підтверджується результатами атестацій робочих місць, затверджених постановами адміністрації та профспілкового комітету комбінату про атестацію робочих місць за умовами праці 25.12.2001 р. № 1269 та від 29.12.2006 р. № 992.
Суд вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою КМУ 01.08.1992 року №422 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 чи Списку 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У вищевказані спірні періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36.
Матеріалами справи підтверджено, що посади, які обіймав позивач у спірні періоди атестовані за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.
Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з причини відсутності відомостей про проведення чергової атестації його робочого місця.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати вказані періоди роботи позивача до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому такі дії є протиправними, а порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Щодо вимоги позивача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за невраховувані періоди роботи (з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р.) за Списком № 1, починаючи з 06.01.2021 р., суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, суд дійшов висновку щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 січня 2021 року про перерахунок пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення (відмова) якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийняття такого рішення (відмови).
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1/2 від 908 грн. = 454 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди його роботи з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 січня 2021 року про перерахунок пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.08.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса