Справа № 200/6763/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 р. Справа№200/6763/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85113, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив суд: рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 лютого 2021 року щодо незарахування при призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» деяких періодів страхового стажу визнати незаконним та скасувати; зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19 лютого 2021 року, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в «Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС; з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка»; з 26 лютого 1987 року по 28 вересня 1987 року в колгоспі «Жовтневий»; з 14 листопада 2006 року по 20 травня 2007 року період знаходження на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості.

07 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 липня 2021 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому заявлено клопотання про заміну сторони по справі, та додано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

07 липня 2021 року ухвалами суду в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про заміну сторони по справі з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області відмовлено, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження повернуто без розгляду.

Ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали, подати до суду відзив на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

Від Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відзив на адміністративний позов не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач є отримувачем пенсії по інвалідності згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3 та перебуває на обліку Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Згідно довідки до акті огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №848678 від 16.03.2021, позивачу встановлено третю групу інвалідності.

19.02.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.02.2021 року позивачу не враховано при призначенні пенсії по інвалідності періоди роботи:

- з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»;

- з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів;

- з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт;

- з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік» ;

- з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт»;

- з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС;

- з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка»

- з 26 лютого 1987 року по 28 вересня 1987 року в колгоспі «Жовтневий»

- з 14 листопада 2006 року по 20 травня 2007 року - період знаходження на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що в результаті перевірки встановлено, заявником надана трудова книжка НОМЕР_4 , в якій відсутня дата заповнення трудової книжки та дата народження заявника не відповідає паспортним даним, що є порушенням п. 2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року. Також, заявником надана трудова книжка колгоспника від 06.05.1983 року, в якій відсутня дата прийняття в колгосп, кількість фактично відпрацьованих трудоднів у колгоспі не завірено печатками, за 1987 рік відсутня кількість фактично відпрацьованих трудоднів у колгоспі, що є порушенням Інструкції «Про трудові книжки колгоспників», затвердженої постановою ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року № 310.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним при зверненні до відповідача про призначення пенсії по інвалідності було подано належними чином заповнену трудову книжку серії НОМЕР_4 та трудову книжку колгоспника.

Позивач вказує на те, що заповнення трудової книжки покладається на посадових осіб підприємства, а працівник не несе відповідальності за правильність внесення даних до трудової книжки, тому це не може бути підставою для неврахування періодів трудової діяльності до страхового стажу, та посилається на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 лютого 2021 року щодо не зарахування при призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вищенаведених періодів страхового стажу позивач вважає незаконним, та таким, що порушує його конституційні права, передбачені статтями 19, 46 Конституції України.

Відповідач Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25, організаційно-правова форма орган державної влади.

Оскільки відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, суд вирішив розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи суд вважає за необхідне дослідити зміст наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькі області відзиву та доданих до нього документів, з яких встановив, що викладена в ньому інформація відповідає повністю відповідає доводам оскаржуваного рішення відповідача.

Трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_5 , року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої суд встановив, що спірні періоди роботи позивача підтверджується наступними записами:

- з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року позивач працював в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд» водієм автоколони №2;

- з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів на різних посадах;

- з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт працював ел. зварювальником 4 розряду на Костянтинівській дільниці;

- з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік» прийнятий стропальником в транспортному цеху;

- з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт» працював ел. зварювальником 4 розряду Очеретинської дільниці;

- з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС працював водієм.

Титульна сторінка трудової книжки НОМЕР_5 містить виправлення в даті народження ОСОБА_1 з «21.01.1966 року» на «26.01.1966 року», яке завірено Державним підприємством «Покровське лісове господарство» на якому в період з 15.05.2019 року по 10.02.2021 року працював позивач.

Дослідивши записи трудової книжки колгоспника (дата заповнення 06.05.1983 року), видану на ім`я позивача, суд встановив, що:

- з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка», запис не містить дати прийняття в члени колгоспу, не завірений печатками.

- з 26 лютого 1987 року по 28 вересня 1987 року в колгоспі «Жовтневий», записи не містять кількості фактично відпрацьованих трудоднів у колгоспі.

- з 14 листопада 2006 року по 20 травня 2007 року позивач перебував на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості.

На підтвердження факту роботи позивача в колгоспі «3-я п`ятирічка» позивач надав архівні довідки №№ 78, 79 від 23 .04.2021 року, видані Трудовим архівом Нікольської селищної ради Донецької області про періоди роботи та заробітну плату, дату прийняття до колгоспу вказані довідки не містять.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини та підстави винесення оскаржуваного рішення неспростовані відповідачем, та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 33 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів у трудовій книжці щодо окремих періодів роботи позивача.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Згідно п. 2.5.-2.9. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 № 162, в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 2 серпня 1985 р № 252 зі змінами внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 19 жовтня 1990 № 412, та чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 162), у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Виправлення виробляється адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності адміністрація підприємства видає робітникам і службовцям на їх прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок.

Якщо підприємство, що внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. Повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення внесених раніше записів.

У розділах "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів у трудовій книжці щодо окремого періоду роботи позивача.

Суд наголошує, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Тож, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 307/541/17 року, який виклав у постанові від 19.12.2019 року.

Відтак, суд дійшов висновку про неправомірність незарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи: з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників» затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів, в тому числі на членів риболовецьких колгоспів, з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно пунктів 1-3 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудової діяльності членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, яку прийнято в члени колгоспу.

Відповідно до п. 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників , в трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про трудову участь, зокрема прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно п. 13 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказане свідчить, що в даному випадку відповідач також неправомірно переклав на позивача відповідальність за відсутність в трудовій книжці колгоспника таких реквізитів як печатка та дата прийняття в колгосп «3-я п`ятирічка».

Тож, висновки постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17 року, застосовні також і до цього періоду.

Щодо відсутності в трудовій книжці колгоспника відомостей щодо кількості фактично відпрацьованих трудоднів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону №1058-ІV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Крім того, суд встановив, що підчас прийняття оскаржуваного рішення реалізуючи свої дискреційні повноваження відповідач обрав несприятливий для позивача варіант поведінки, не скориставшись своїм правом на перевірку наданих позивачем документів.

Суд звертає увагу відповідача, що надання йому права вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб не надає йому можливості обирати на власний розсуд варіант поведінки в такому випадку, скористатися таким правом або ні. У даному випадку це право встановлює для підприємств, організацій і окремих осіб обов`язок надати необхідні документи органу ПФУ.

Проте, відповідач жодних дій направлених на витребування відповідних документів в колгоспі «Жовтневий» не вчинив, не запропонував позивачу надати такі документи або не витребував їх самостійно, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періоду роботи позивача), тому дії щодо незарахування спірного періоду до страхового стажу позивача та винесення оскаржуваного рішення в цілому не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Дослідивши матеріали справи, обставини спірних правовідносин, надавши оцінку наданих доказів, суд дійшов висновку, що записами трудової книжки та наданими позивачем документами в повній мірі підтверджуються періоди роботи позивача з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС, з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка», натомість відповідачем не надано доказів та не заявлено доводів щодо вжиття ним будь-яких заходів для витребування у відповідних підприємств (архівних установ) документів на підтвердження періоду роботи позивача в колгоспі «Жовтневий».

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування спірних періодів роботи з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС, з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка» до страхового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Тож суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню з зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності з зарахуванням періодів роботи з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; з 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; з 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС, з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка» до страхового стажу та врахуванням висновків суду, викладених в рішенні.

Враховуючи викладене, суд вирішив задовольнити адміністративний позов частково.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України,при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Згідно квитанції №0.0. від 31.05.2021 року за подання позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 139 КАС України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в повному обсязі.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити часткового.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23 лютого 2021 року щодо незарахування при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів страхового стажу.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 19 лютого 2021 року, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 30 червня 1986 року по 23 лютого 1987 року в Автотранспортному підприємстві «Дніпроканалбуд»; 08 жовтня 1987 року по 11 листопада 1990 року в Очеретинському заводі будматеріалів; з 14 листопада 1990 року по 30 червня 1992 року в Укрводбудремонт; 07 липня 1992 року по 18 червня 1993 року в Донецькому товаристві «Надія» від. «Керамік»; з 12 липня 1993 року по 05 січня 1995 року в «Укрводбудремонт»; з 05 січня 1995 року по 13 червня 1996 року в відділі Державної служби охорони при Ясинуватському ГУВС; з 06 квітня 1982 року по 26 травня 1986 року в колгоспі «3-я п`ятирічка»; з 14 листопада 2006 року по 20 травня 2007 року період знаходження на обліку в Костянтинівському міському центрі зайнятості, з урахуванням висновків суду викладених в рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 06 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко