Справа № 560/1373/21
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1373/21
РІШЕННЯ
іменем України

27 липня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Говорецького А.Б., представника відповідача та третьої особи - Сороки П.О.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України , Управління Служби безпеки України в Запорізькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення комісії, викладене у Акті спеціального розслідування нещасного випадку, складеного за формою НВС-2 та затвердженого 31 грудня 2020 року та Акт за №30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складеного за формою НТВС та затвердженого 31 грудня 2020 року;

- визнати нещасний випадок, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України «Близнюки» таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати відповідачів провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України «Близнюки» з врахуванням встановлених судом обставин справи та скласти акти за формою НВС-2, НВС-1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період служби на посаді старшого оперуповноваженого Хмельницького МВ Управління СБ України у Хмельницькій області майор ОСОБА_1 був відряджений в м. Запоріжжя з 28 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року. Під час зазначеного відрядження отримав травму. Відповідачі відмовлялися від проведення розслідування вказаного нещасного випадку, що стався зі позивачем у період проходження військової служби і лише на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, що мав місце 05 травня 2014 року відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443 (з наступними змінами та доповненнями) та складено акти за формою НВС - 2 та НТВС про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. В актах за формою НВС - 2 та НТВС так і не було встановлено за яких обставин позивач у період перебування у відряджені в м. Запоріжжя з 28 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року отримав контузію та захворів на гострий постконтузійний неврит слухових нервів. Жодної причин, по яких не було надано правової оцінки всі наявним у справі медичним документам, що чітко вказують на причини його хвороби - травма, контузія, що була ним одержана 05.05.2014 - в актах не вказано. Позивач вважає рішення комісії, викладене у Акті спеціального розслідування нещасного випадку, складеного за формою НВС-2 та затвердженого 31 грудня 2020 року та Акт за №30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складеного за формою НТВС та затвердженого 31 грудня 2020 року протиправними та такими, що належать до скасування, внаслідок чого звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

25.03.2021 представником відповідача - Служби безпеки України подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що Служба безпеки України діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного від 27.04.2021 суд перейшов до розгляду адміністративної справи №560/1373/21, за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

28.05.2021 представник третьої особи - Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, надав до суду пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі дії СБУ, УСБУ в Запорізькій області, УСБУ у Хмельницькій області вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені нормативно-правовими актами України. Матеріали, що стали підставою для складання Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 30.12.2020 та Акту про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби №30 від 30.12.2020 в УСБУ у Хмельницькій області відсутні.

10.06.2021 представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких останній зазначив, що нещасний випадок з ним стався під час службової поїздки - позивач вважається таким, що виконував обов`язки військової служби. При складані оскаржуваних актів відповідачами не були дотриманні та були порушені п. 2 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1.3., 1.7 Порядку розслідування нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом СБУ від 12 грудня 2002 року за № 443.

Ухвалою суду від 10.06.2021 суд закрив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Служби безпеки України та третьої особи, в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві, вважає, що відповідачі діяли правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України у Хмельницькій області з липня 2001 року .

Наказом СБ України від 24 грудня 2016 року №1554-ОС ОСОБА_1 звільнений з військової служби за пп."а" п.61, пп."б" п.63 ( за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) та п.88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у запас СБУ та наказом т.в.о. начальника УСБУ у Хмельницькій області від 29.12.2016 року №238-ОС виключений зі списків особового складу Управління з 31 грудня 2016 року.

В період служби, на виконання розпорядження голови СБ України від 16 березня 2014 року №20233, наказом т.в.о. начальника УСБУ у Хмельницькій області від 24 квітня 2014 року №52-ос, в період з 28 квітня 2014 року по 07 травня 2014 року майор ОСОБА_1 направлений у службове відрядження до Управління СБ України в Запорізькій області.

Як стверджує позивач, під час відрядження позивач здійснював невідкладні оперативно - розшукові заходи з контррозвідувального забезпечення об`єкта 55 АБр ЗС України (полігон «Близнюки»), що територіально знаходиться на околицях міста Запоріжжя. При виконанні завдання ОСОБА_1 опинився в зоні проведення навчальних стрільб з РПГ та АГС, а саме : безпосередньо в секторі проведення практичних пострілів. Під час чергового пострілу опинився у зоні дії звукової хвилі від пострілу АГС, що в результаті призвело до звукової контузії, дезорієнтації, падіння та закритої черепно-мозкової травми.

Після повернення з відрядження, зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку з поганим станом здоров`я він звернувся за медичною допомогою до відомчого лікувального закладу та в подальшому був ушпиталений Хмельницькою міською лікарнею, де проходив стаціонарне лікування з 08.05. по 19.05.2014 року.

Згідно епікризу, складеного ЛКК лікувальної установи, у ОСОБА_1 діагностовано двобічний гострий постконтузійний кохлеоневрит.

18 січня 2017 року ОСОБА_1 був обстежений комісією МСЕК і за результатом огляду йому було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, довічно.

Вважаючи, що погіршення стану здоров`я та встановлення групи інвалідності мало місце внаслідок нещасного випадку, що стався під час службового відрядження 05.05.2014 року, позивач, 17 серпня 2017 року звернувся до Служби безпеки України із заявою про проведення спеціального розслідування нещасного випадку .

На підставі звернення ОСОБА_1 , 14 вересня 2017 року начальником Управління СБ України в Запорізькій області виданий наказ №562 "Про розслідування нещасного випадку". Цим наказом прийнято рішення про проведення розслідування щодо з`ясування обставин зазначеного випадку та створена комісія.

За результатами роботи комісії складено висновок розслідування від 13.02.2018 року, який затверджено начальником УСБУ в Запорізькій області. Згідно висновку комісія дійшла висновку, що обставини, викладені у зверненні ОСОБА_1 від 17 серпня 2017 року підтвердження не знайшли. Наслідки ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , зазначені у довідці №422 від 19 травня 2014 року, виданій Хмельницькою міською лікарнею, неможливо пов`язати з обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 з огляду на відсутність даних, що підтверджують факт раптового погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 05.05.2014 р., а саме : травмкарт, лікарняних листів, рапортів, доповідей, пояснень свідків. Аналіз документальних даних свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням ОСОБА_1 на полігоні "Близнюки" 05.05.2014 р. та погіршенням його стану здоров`я, встановленим 08.05.2014 р. Скласти акти за формами НВС-2, НВС-1 або НТВС є неможливим, оскільки даний випадок не підпадає під дію Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443.

Про результати роботи комісії позивачу повідомлено Управлінням Служби безпеки України у Запорізькій області № 59/26-754 н/т від 16.02.2018.

07 червня 2018 року позивач повторно звернувся із заявою до Служби безпеки України щодо проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який мав місце 05.05.2014 року.

Листом № 25/ж-3/51 від 05.07.2018 позивачу відмовлено в проведенні спеціального розслідування, при цьому відповідь обґрунтовано висновком комісії по розслідуванню обставин нещасного випадку від 13.02.2018 року, створеної наказом №562 від 14.09.207 року начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05 травня 2014 року. Зобов`язано Службу безпеки України провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05 травня 2014 року відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443 ( з наступними змінами та доповненнями).

Комісія, призначена наказом Служби безпеки України від 30.11.2019 № 1854/ДСК Про призначення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку, на виконання рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі № 2240/2664/18, керуючись вимогами Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08 січня 2003 року за № 11/7332 (далі - Порядок - 443), провела у період з 30 листопада 2019 року до 30 грудня 2020 року спеціальне розслідування нещасного випадку, що зі слів ОСОБА_1 , стався з ним у місті Запоріжжі 05.05.2014; потерпілий один, не смертельний.

За результатами проведеного розслідування, 30.12.2020 комісією складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався (зі слів потерпілого) 05.05.2014, приблизно у проміжок часу з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин у Службі безпеки України, форми НВС-2, який затверджено 31.12.2020 начальником Управління СБ України в Запорізькій області.

Згідно висновків Акту встановлено наступне:

- докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини отримання ОСОБА_1 травми, зафіксованої 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні, відсутні;

- обставини нещасного випадку, викладені ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження;

- підстав для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між виконанням обов`язків військової служби під час перебування ОСОБА_1 у відрядженні в УСБУ в Запорізькій області (на полігоні 05.05.2014) та погіршенням його стану здоров`я, встановленим 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні, не вбачається;

- зі слів ОСОБА_1 травму, зафіксовану 08.05.2014 в Хмельницькій міській лікарні, він отримав 05.05.2014 на території полігону «Близнюки», приймаючи участь у стрільбах та здійснивши постріл з РПГ.

При цьому, комісія провівши розслідування, також врахувала наступне.

Згідно з отриманою інформацією, накази про проведення вогневої підготовки у період перебування ОСОБА_1 у відрядженні в УСБУ в Запорізькій області не видавалися, (лист РСВ УСБУ в Запорізькій області, реєстр. № 1/2250н/т від 18.06.2020). Отже, практичні стрільби особовим складом вказаного Управління, до яких міг залучатися ОСОБА_1 , не проводилися.

Встановлено, що ні у відрядженні, ні після повернення до постійного місця проходження військової служби, ні під час подальшого перебування на військовій службі ОСОБА_1 не повідомляв про нещасний випадок, який з його слів стався 05.05.2014. Про обставини отримання травми ОСОБА_1 вперше повідомив керівництво УСБУ в Хмельницькій області рапортом від 15.11.2016 перед звільненням з військової служби (24.12.2016).

Будь-які докази на підтвердження викладених ОСОБА_1 обставин нещасного випадку відсутні. Вони не знайшли свого підтвердження навіть у поясненнях військовослужбовців, яких сам потерпілий вказав в якості свідків.

Отже, в матеріалах, які зібрані комісією (повторно та додатково до матеріалів, отриманих під час проведення розслідування у 2017-2018 роках), відсутні підстави для встановлення причинно - наслідкового зв`язку між зафіксованим 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 та перебування його на полігоні «Близнюки» 05.05.2014, а отже отримання травм під час виконання ним обов`язків військової служби у відрядженні.

Наслідки ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , зазначені у довідці № 566 від 29.05.2020, виданій Хмельницькою міською лікарнею, також неможливо пов`язати з обставинами, викладеними ОСОБА_1 , з огляду на відсутність будь-яких даних (травмкарт, лікарняних листів, рапортів, доповідей, пояснень свідків тощо), що підтверджують факт ушкодження здоров`я (отримання ним травм) саме під час перебування на полігоні.

Скласти акт за формою НВС-1 про даний випадок не видається за можливе, оскільки комісією не встановлено факт настання нещасного випадку під час виконання обов`язків військової служби.

Також, 31.12.2020 начальником Управління СБ України в Запорізькій області затверджено Акт № 30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, форми НТВС.

Оцінюючи такі висновки комісії як помилкові, вважаючи складені нею акти протиправними, позивач оскаржив їх до суду за цим позовом, вимагаючи також ефективного поновлення своїх прав у спосіб зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У зв`язку з чим, аналізуючи спірні правовідносини, доводи й аргументи сторін, суд відзначає наступне.

Розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися із військовослужбовцями Служби безпеки України визначається Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим наказом Служби безпеки України від 12.12.2002 року №443.

Так, відповідно до п.1.2 Порядку №443, розслідуванню підлягають раптове погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, іонізуючим випромінюванням, а також ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби (далі - нещасні випадки).

Як визначено п.1.3 Порядку №443, за результатами розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби, складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1 (додаток 1).

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

а) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

б) на території підрозділу Центрального управління, регіонального органу, закладу, установи, організації, підприємства Служби безпеки України, навчального військового підрозділу Служби безпеки України у складі іншого навчального закладу, Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади СБУ) або в іншому місці служби (роботи, занять) протягом службового (робочого, навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

в) за межами території підрозділу, органу, закладу СБУ, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

г) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

ґ) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

д) використання власного транспортного засобу в інтересах підрозділу, органу, закладу СБУ з дозволу або за дорученням керівництва підрозділу, органу, закладу СБУ в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1.7 Порядку №443 визначено, що за результатами розслідування не складається акт за формою НВС-1 про нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями:

а) під час використання ними з особистою метою транспортних засобів підрозділу, органу, закладу СБУ без дозволу керівництва підрозділу, органу закладу СБУ, а також устаткування, механізмів, інструментів, крім випадків, що сталися внаслідок несправності цього устаткування, механізмів, інструментів;

б) через отруєння алкоголем, наркотичними або іншими отруйними речовинами, а також унаслідок їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано вживанням цих речовин за письмовою рекомендацією лікувального закладу або застосуванням цих речовин при виконанні службових завдань, дотриманні визначених нормативними документами технологічних процесів, розпоряджень начальників, або порушенням вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був усунутий від служби до настання нещасного випадку, а також у разі підтвердженого відповідним медичним висновком алкогольного чи токсичного сп`яніння, не зумовленого виконанням службової діяльності, яке стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання;

в) під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

г) у разі природної смерті, за винятком випадків, зазначених у п. 1.5 цього Порядку, або самогубства, що підтверджені висновками судово-медичної експертизи та органів прокуратури.

Відповідно до п.1.8 Порядку №443, якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС (додаток 2).

Згідно з п.2.1 Порядку №443, про кожний нещасний випадок військовослужбовець (свідок), який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього чи прямого начальника потерпілого (далі - начальник потерпілого) та начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - також начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Пунктом 2.2 Порядку 443 передбачено, що начальник підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, або начальник підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, зобов`язаний:

а) терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому і в разі необхідності доставити його до лікувально-профілактичного закладу;

б) якщо потерпілий є представником іншого підрозділу, органу, закладу СБУ, повідомити начальника цього підрозділу, органу, закладу СБУ;

в) зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку та устаткування в такому стані, у якому вони були на момент події (якщо це не загрожує життю та здоров`ю інших людей і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних випадків (при особливих нещасних випадках здійснюється за можливості).

Також при особливих нещасних випадках старший за службовим становищем військовослужбовець СБУ (у разі відсутності такого - старший за військовим званням), якому підпорядковувався або підлеглим якого був потерпілий на момент нещасного випадку, за можливості невідкладно: а) опитує свідків нещасного випадку і осіб, причетних до нього, отримує їх пояснення (за згодою осіб, які опитуються або надають пояснення), вживає заходів щодо отримання копій (витягів) розпорядчих актів персонального характеру, відповідно до яких потерпілий виконував обов`язки військової служби на момент нещасного випадку; б) складає довідку, у якій зазначаються: дата і час нещасного випадку; місце нещасного випадку і стисла характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого: прізвище, ім`я, по батькові, рік народження, посада, військове звання, місце служби, характер травм або поранень; стислий опис обставин і ймовірні причини нещасного випадку; відомості про свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нього; дата, час складання довідки, посада, військове звання, підпис, прізвище, ініціали військовослужбовця СБУ, який склав довідку; в) надсилає начальнику підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, отримані пояснення свідків нещасного випадку і осіб, причетних до нього, копії (витяги) документів та складену ним довідку.

Пунктом 2.3 Порядку №442 обумовлено, що начальники підрозділів, органів, закладів СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальники підрозділів, органів, закладів СБУ, військовослужбовцями яких є потерпілі), які мають у своєму складі підрозділи роботи з особовим складом, отримавши повідомлення про нещасний випадок, організовують його розслідування, для чого наказом призначають комісію, до складу якої входять: спеціаліст з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ або особа, відповідальна за організацію роботи з охорони праці (голова комісії); начальник або заступник начальника структурного підрозділу СБУ, де стався нещасний випадок, а при особливих нещасних випадках - начальник або заступник начальника структурного підрозділу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий; посадова особа підрозділу роботи з особовим складом.

Начальники підрозділів Центрального управління СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальники підрозділів, органів, закладів СБУ, військовослужбовцями яких є потерпілі), які не мають у своєму складі підрозділів роботи з особовим складом, готують накази про призначення комісії з розслідування у вищевказаному складі за підписом керівництва Служби безпеки України.

У разі потреби до складу комісії можуть входити й інші посадові особи та спеціалісти.

Потерпілий або особа, яка представляє його інтереси, не включається до складу комісії, але має право брати участь у її засіданнях, висловлювати свої пропозиції, додавати до матеріалів розслідування документи, що стосуються нещасного випадку, давати відповідні пояснення, у тому числі викладати в усній і письмовій формах особисту думку щодо обставин і причин нещасного випадку та одержувати від голови комісії інформацію про хід проведення розслідування.

У підрозділах, органах, закладах СБУ, де немає штатних спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування нещасного випадку призначається особа, відповідальна за організацію роботи з охорони праці, на яку покладено виконання таких функцій наказом начальника цього підрозділу, органу, закладу СБУ.

При особливих нещасних випадках комісія з розслідування нещасного випадку призначається незалежно від надходження матеріалів, визначених пунктом 2.2 розділу 2 цього Порядку.

Відповідно до п.2.4 Порядку №443, строк розслідування нещасного випадку становить три робочих дні з дати утворення комісії з розслідування нещасного випадку.

Пунктом 2.5 Порядку №443 установлено, що начальник підрозділу, органу, закладу СБУ повинен розглянути і затвердити акт розслідування нещасного випадку, акти за формою НВС-1 або НТВС протягом доби після закінчення розслідування, а щодо нещасних випадків, які сталися за межами підрозділу, органу, закладу СБУ, - протягом доби після отримання необхідних матеріалів.

Виходячи зі змісту п.2.8 Порядку №443, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомили начальника потерпілого та начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), незалежно від терміну, коли він стався, або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження письмового повідомлення від потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою НВС-1 вирішується комісією з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до п. 2.9 Порядку №443, нещасний випадок з військовослужбовцем (окрім особливого нещасного випадку) іншого підрозділу, органу, закладу СБУ під час виконання ним службового завдання або перебування у відрядженні розслідується комісією підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок, за участю представників підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, про що складається акт за формою НВС-1, і випадок береться на облік підрозділом, органом, закладом СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий. Начальник підрозділу, органу закладу СБУ несе відповідальність за прибуття представника свого підрозділу.

Виходячи зі змісту п.3.1 Порядку №443, спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельним наслідком; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я; випадки смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби; випадки зникнення військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби; нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.

Відповідно до пп. 3.1.1 Порядку №443, при нещасних випадках, що підлягають спеціальному розслідуванню, дотримуються вимог розділів 1, 2, 4, 5 цього Порядку з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно до п.3.4 Порядку №443, спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 10 робочих днів. У разі потреби встановлений строк може бути продовжений посадовою особою Служби безпеки України, яка призначила розслідування.

За результатами розслідування складається акт за формою НВС-2, а також оформляються інші матеріали, передбачені п. 3.10 цього Порядку.

Акт розслідування нещасного випадку підписується головою і всіма членами комісії зі спеціального розслідування та затверджується начальником підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальником підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, або посадовою особою, яка призначила комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку).

Матеріали справи свідчать про те, що у період з 14.09.2017 по 13.02.2018 співробітниками УСБУ в Запорізькій області із залученням представника УСБУ у Хмельницькій області вже проводилось розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05 травня 2014 року. Висновки розслідування щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням ОСОБА_1 на полігоні 05.05.2014 та погіршенням його стану здоров`я, встановленим 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні, були оскаржені потерпілим до суду (справа №2240/2664/18).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 зобов`язано Службу безпеки України провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05.05.2014.

Наказом Служби безпеки України від 30.11.2019 року № 1854/ДСК Про призначення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку призначено комісію, яка на виконання рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі № 2240/2664/18, керуючись вимогами Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08 січня 2003 року за № 11/7332 (далі - Порядок - 443), провела у період з 30 листопада 2019 року до 30 грудня 2020 року спеціальне розслідування нещасного випадку, що зі слів ОСОБА_1 , стався з ним у місті Запоріжжі 05.05.2014; потерпілий один, не смертельний.

За результатами проведеного розслідування, 30.12.2020 комісією складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався (зі слів потерпілого) 05.05.2014, приблизно у проміжок часу з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин у Службі безпеки України, форми НВС-2, який затверджено 31.12.2020 начальником Управління СБ України в Запорізькій області.

Вказаним актом встановлені обставини при яких відбулася подія, а саме:

Потерпілий ОСОБА_1 , під час проходження служби в Управлінні СБ України у Хмельницькій області на посаді старшого оперуповноваженого Хмельницького МВ на виконання розпорядження Голови СБ України від 16 березня 2014 року № 20233е, наказом т.в.о. начальника Управління СБ України у Хмельницькій області від 24 квітня 2014 року № 52-ОС був направлений у службове відрядження до Управління СБ України в Запорізькій області з 28 квітня по 7 травня 2014 року (витяг з наказу від 24.04.2014 № 52-ОС, реєстр. № 72/22/202/2284 від 18.02.2020).

Зі слів потерпілого, а саме пояснення ОСОБА_1 від 21.02.2020 та протоколу опитування потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, що, стався 05 травня 2014 року приблизно з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин (зі слів потерпілого, Протокол від 21.02.2020) вбачається наступне: у відрядженні ОСОБА_1 перебував з 28 квітня по 08 травня 2014 року. До міста Запоріжжя прибув потягом 28.04.2014 близько 04 години 00 хвилин, де на вокзалі його зустрів співробітник УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_2 , який на власному автомобілі відвіз його до військової частини НОМЕР_1 , на територію 55 АРБ ЗС України. Того ж дня ОСОБА_1 був представлений начальнику ВВКР УСБУ в Запорізькій області Моісеєнку А.В., який визначив, що ОСОБА_1 поступає у розпорядження ОСОБА_2 та на період відрядження буде здійснювати контррозвідувальні заходи на полігоні "Близнюки" 55 АРБ ЗС України (далі - полігон «Близнюки»), що відповідає посадовим обов`язкам старшого оперуповноваженого. Місцем перебування (проживання) ОСОБА_1 було визначено в/ч НОМЕР_1 , тобто приміщення дислокації ВВКР УСБУ в Запорізькій області.

Як зазначає ОСОБА_1 : 05 травня 2014 року він спільно з ОСОБА_2 прибули на полігон «Близнюки». Під час перебування на полігоні «Близнюки» ОСОБА_1 , за пропозицією ОСОБА_2 , безпосередньо брав участь у стрільбах з РПГ. Перебуваючи на учбовому місці проведення стрільб, ОСОБА_1 отримав боєприпаси у військовослужбовця ЗС України та поставив підпис у відомості, яку йому надали. Після цього, він разом з ОСОБА_2 попрямував до вогневої позиції (зі слів ОСОБА_1 , «вирушили до зазначеного пригорочка»), де невідомі військовослужбовці спорядили йому РПГ і показали куди стріляти. Після здійснення пострілу з РПГ, ОСОБА_1 «оглушило» і він на короткий час втратив слух, дезорієнтувався і, відійшовши вбік, упав, вдарившись головою. До нього відразу підбіг ОСОБА_2 та почав надавати допомогу, запропонувавши звернутись до медичного пункту, проте ОСОБА_1 відмовився. Як зазначає ОСОБА_1 , пізніше ОСОБА_2 відвів його до одного з приміщень на полігоні «Близнюки», де військовослужбовець на прізвище ОСОБА_3 дав йому знеболювальні таблетки. Більше до медичних закладів на території Запорізької області ОСОБА_1 не звертався. У ніч з 05 на 06 травня 2014 року ОСОБА_1 продовжував виконувати завдання, патрулював територію полігону разом з ОСОБА_2 . Приблизно о другій половині дня 06 травня 2014 року вони повернулися до в/ч НОМЕР_1 .

У подальшому, прибувши до м. Хмельницький, ОСОБА_1 звернувся до військово-медичної служби ВМУ СБ України в УСБУ у Хмельницькій області та 08 травня 2014 року був госпіталізований до Хмельницької міської лікарні.

У поясненні від 26.05.2020 ОСОБА_2 повідомив, що весною 2014 року у зв`язку зі складною оперативною обстановкою, на посилення підрозділу військової контррозвідки УСБУ в Запорізькій області були направлені співробітники, серед яких був старший оперуповноважений майор ОСОБА_1 . Прибувши до відділу військової контррозвідки, ОСОБА_1 , начальником відділу ОСОБА_4 , в усній формі було визначено місце його перебування на полігоні «Близнюки» 55 АРБ ЗС України, де він мав здійснювати контррозвідувальне забезпечення складів боєприпасів, що знаходились на території полігону. Під час всього перебування ОСОБА_1 у відрядженні в Запорізькій області в 2014 році, будь-яких надзвичайних подій, які б могли спричинити ушкодження здоров`я ОСОБА_1 не траплялось. Фактів звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою не було.

Такі самі пояснення ОСОБА_2 надавав у судовому засіданні Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.10.2018.

Начальник відділу військової контррозвідки ОСОБА_4 пояснив наступне: співробітник УСБУ у Хмельницькій області ОСОБА_1 , у період з 28 квітня по 07 травня 2014 року перебував у розпорядженні начальника УСБУ в Запорізькій області (службовому відрядженні). За усною вказівкою начальника Управління СБ України в Запорізькій області був направлений до відділу військової контррозвідки. У період відрядження ОСОБА_1 було визначено завдання - допомагати ОСОБА_2 у вирішенні завдань, передбачених його функціональними обов`язками, відповідно до оперативної обстановки в регіоні. Для проведення контррозвідувальних заходів, серед військовослужбовців ЗС України, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 було направлено на полігон 55 АРБ ЗС України. Співробітники мали здійснювати контррозвідувальні заходи щодо виявлення серед військовослужбовців ЗС України проросійсько- налаштованих елементів, виявлення фактів крадіжок ПММ, запасних частин військової техніки, зброї та боєприпасів, навмисного ушкодження військового майна та техніки. До будь-яких дій або занять з бойової підготовки зазначені співробітники не залучались. До функціональних обов`язків співробітників відділу та прикомандированих осіб ВВКР УСБУ в Запорізькій області участь у стрільбах не входила. У період з 28 квітня по 07 травня 2014 року вказівок або наказів від керівництва УСБУ в Запорізькій області, керівника ВВКР щодо проведення стрільб серед співробітників та прикомандированих до відділу співробітників не надходило. Також, ОСОБА_4 зазначив, що про погіршення стану здоров`я, фізичні ушкодження або отримання будь-яких травм в період відрядження, ОСОБА_1 йому не доповідав, на стан здоров`я не скаржився і за медичною допомогою на території Запоріжжя та Запорізької області не звертався (пояснювальна записка ОСОБА_4 від 31.07.2020, вх. № 595нт від 31.07.2020).

Відповідно до листа РСВ УСБУ в Запорізькій області реєстр. № 1/2250н/т від 18.06.2020, розпорядчі документи (накази, розпорядження) щодо проведення стрільб особовим складом Управління в період з 28.04.2014 по 07.05.2014 у режимно-секретному відділі Управління СБУ в Запорізькій області відсутні.

Згідно з наданою військовою частиною НОМЕР_1 інформацією, перебування співробітників СБ України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у період з 28.04.2014 по 07.05.2014 на території полігону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проживання в казармі на території полігону підтвердити або спростувати не видається за можливе (відсутня будь-яка інформація у наказах командира в/ч НОМЕР_1 ). Підтвердити проведення стрільб з РПГ на території полігону також не видається за можливе (у наказах командира в/ч НОМЕР_1 з гуманітарної та бойової підготовки, стрільби у зазначений ОСОБА_1 період, не планувалися), Інформацію щодо наявності або відсутності медичного пункту на полігоні підтвердити або спростувати не видається за можливе, оскільки військова НОМЕР_1 у 2016 році перейшла на інший штат (лист з в/ч НОМЕР_1 від 10.08.2020 №3737).

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 03.05.2014 № 46 БЗ «Про організацію і проведення стрільб та забезпечення виконання вимог безпеки» 05 травня 2014 року проводились заняття з вогневої підготовки з особовим складом військової частини з практичним виконанням вправ із АКС.

Військовослужбовець ЗС України ОСОБА_5 пояснив наступне: на початку травня (конкретної дати не пам`ятає), близько дев`ятої години ранку, після здачі чергування на КІШ «Близнюки» прийшов до місця свого проживання (на той час - кімната відпочинку, розташована у приміщенні штабу полігону «Близнюки»). У кімнаті зустрівся з чоловіком, який представився майором СБ України ОСОБА_6 . Ознак поганого самопочуття у ОСОБА_1 . ОСОБА_5 не помітив, ніяких лікарських препаратів вказаному співробітнику СБ України не давав. Факти погіршення стану здоров`я співробітників СБ України, на території полігону «Близнюки», йому невідомі (пояснення ОСОБА_5 від 26.08.2020).

ОСОБА_7 співробітник Управління СБ України у Хмельницький області (у 2014 році обіймав посаду заступника начальника Хмельницького міського відділу УСБУ у Хмельницькій області) зазначив, що після прибуття з відрядження, ОСОБА_1 звернувся до нього зі скаргами на погіршення самопочуття без зазначення його можливої причини. У зв`язку з цим, ОСОБА_7 запропонував йому звернутись до ВМС ВМУ СБ України в УСБУ у Хмельницький області. Після огляду у лікаря, у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 проблем зі слухом, він був направлений на обстеження до Хмельницької міської лікарні. Рапортів щодо свого травмування та будь-яких пов`язаних з цим подій під час відрядження до Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_1 йому не надавав (пояснення ОСОБА_7 від 29.07.2020).

Комунальне підприємство «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради повідомила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні з 08.05.2014 по 19.05.2014 з діагнозом: Основний - Гострий постконтузійний двобічний кохлеоневрит. Супутній - Струс головного мозку (від 05.05.2014). Хронічний панкреатит, фаза помірного загострення. Діагноз «Струс головного мозку» виставлений на підставі огляду та клінічних даних лікарем неврологом, що підтверджує відповідний запис в медичній картці стаціонарного хворого № 03300. Згідно довідки ЖК, за ступенем тяжкості вказана травма відноситься до категорії «легких».

Також, підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Хмельницькій міській лікарні у 2016 році в ЛОР відділенні. Госпіталізований за направленням поліклініки медслужби УСБУ в. Хмельницькій області з діагнозом: основний - хронічна двобічна постконтузійна сенсоневральна приглухуватість, стадія загострення. Супутній - наслідки перенесеної ЧМТ (Струс головного мозку). Виражений астеноневротичний синдром, атактичний, синдром. Поперековий остеохондроз, ускладнений килою диску L5-S1. Хронічна люмбалгія (лист Комунального підприємства «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради від 04.08.2020 № 844/1).

У ході розслідування комісією також досліджено питання причинно - наслідкового зв`язку інвалідності, встановленої ОСОБА_1 18 січня 2017 року, з травмою, зі слів потерпілого, отриманою ним 05.05.2014. Так, відповідно до наданої інформації Комунальним закладом охорони здоров`я «Хмельницький обласний центр медико-соціальної експертизи» Хмельницької обласної ради (лист від 23.09.2020 №364) «гр. ОСОБА_1 рішенням Хмельницької обласної МСЕК визнаний особою з інвалідністю III групи по захворюванням, які пов`язані з проходженням військової служби, і не є наслідками акубаротравми 2014 та 2016 років».

За результатами проведеного розслідування, комісією встановлено наступне:

- докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини отримання ОСОБА_1 травми, зафіксованої 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні, відсутні;

- обставини нещасного випадку, викладені ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження;

- підстав для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між виконанням обов`язків військової служби під час перебування ОСОБА_1 у відрядженні в УСБУ в Запорізькій області (на полігоні 05.05.2014) та погіршенням його стану здоров`я, встановленим 08.05.2014 у Хмельницькій міській лікарні, не вбачається;

- зі слів ОСОБА_1 травму, зафіксовану 08.05.2014 в Хмельницькій міській лікарні, він отримав 05.05.2014 на території полігону «Близнюки», приймаючи участь у стрільбах та здійснивши постріл з РПГ.

31.12.2020 начальником Управління СБ України в Запорізькій області затверджено Акт № 30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, форми НТВС.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що відповідачами дотримано порядок та строки проведення службового розслідування.

Тобто, відповідачами дотримано наведені вище вимоги Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443, що фактично сторонами в ході судового розгляду справи не заперечувалось, однак позивач не погодився із прийнятими Актом спеціального розслідування нещасного випадку, складеного за формою НВС-2 та затвердженого 31 грудня 2020 року та Актом №30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складеного за формою НТВС та затвердженого 31 грудня 2020 року.

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що позивач щодо складення відповідачами оскаржуваних актів, не спростував порушення закону, не надав суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів, як визначено ст. ст. 72-77 КАС України щодо порушення відповідачем закону, нормативно-правових актів при складенні оскаржуваних актів.

За таких обставин, суд вважає такі дії відповідачів правомірними та такими, які відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для визнання їх незаконними та такими, що належать до скасування.

Позовна вимога про зобов`язання відповідачів провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України «Близнюки» з врахуванням встановлених судом обставин справи та скласти акти за формою НВС-2, НВС-1 є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування Акту спеціального розслідування нещасного випадку, складеного за формою НВС-2 та затвердженого 31 грудня 2020 року та Акту №30 про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складеного за формою НТВС та затвердженого 31 грудня 2020 року, а тому не належить до задоволення.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо визнання нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України «Близнюки» таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому суд зазначає, що пункту 3 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

В контексті наведеного суд відмічає, що встановлення факту нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України Близнюки таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби не належить до повноваження адміністративного суду, оскільки дане питання вирішується в порядку цивільного судочинства та віднесено до повноважень місцевого загального суду за місцем проживання позивача.

Також суд зазначає, що у рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;

- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.07.2018 у справі №826/3520/15, встановлено, що зважаючи на природу та підстави даного спору та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

За таких обставин суд вважає, що питання розслідування нещасного випадку по даній справі є дискреційними повноваженнями відповідачів, яке , як встановлено судом, проведено у встановленому порядку, а тому суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Враховуючи зазначене судом не встановлено підстав та повноважень для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 - "визнати нещасний випадок, що стався із ОСОБА_1 05.05.2014 під час перебування на полігоні 55 АБр ЗС України «Близнюки» таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби".

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 стаття 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 серпня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Служба безпеки України (вул. Володимирська, 33, м. Київ, Центральна Частина Києва, Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 00034074) Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (вул. Олександрівська, 62, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69002 , код ЄДРПОУ - 20001556) Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області (вул. Героїв Майдану, 19, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 20001734)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький

"Згідно з оригіналом"
Суддя І.І. Тарновецький