Справа № 758/3327/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/3327/20 Головуючий у І інстанції - Петров Д.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

представника позивача Тарантаєва І.А.,

представника відповідача Орлова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП на рішення Подільського районного суду міста Києв від 27 квітня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладення штрафу в сумі 1 020, 00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дорога Т-10-25 Баришівка-/М-03/- Переяслав-Хмельницький знаходиться на балансі та утриманні Служби автомобільних доріг у Київській області, як структурного підрозділу Державної служби автомобільних доріг України, яка відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» і несе відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування та за якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг. Крім того, позивач зазначив, що банківські рахунки ДП Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» арештовані, що стало перешкодою для належного ремонту спірної ділянки дороги.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1, як посадової особи ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» стосовно ремонту та утримання зазначеної в акті ділянки автомобільної дороги, а також з того, що відсутні дані, які б свідчили, до ДП Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не виконало завдань замовника з ремонту та утримання автомобільної дороги.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не вжив термінових заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, що загрожують безпеці руху, в той час, як цей його обов`язок вбачається з договору№537Т-19, отже, його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що старший інспектор ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старший лейтенант поліції Серветник Д.О. 31.01.2020 виніс відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а саме за те, що у Київській області на а/д Т-10-25 Баришівка-/М03/-Переяслав-Хмельницький позивач, як керуючий санацією ДП Київського обласного дорожнього управління ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, не вжив заходів щодо ліквідації ямковості (вибоїн) довжиною 1,36 м. 0,75 м., шириною 0,76 м. 1,02 м., глибиною 0,12 0,11 м., при цьому не огородив їх, не позначив дорожніми знаками, чим скоїв загрозу безпеці руху.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1 020, 00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами не довів перед судом факт вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Положеннями п.1 ч.3 ст.12 Закону № 3353-XII визначено, що обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.

В свою чергу, згідно ст.24 Закону України №3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначені Законом України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України № 2862-IV).

Частиною другою статті 7 цього Закону передбачено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2862-IV державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабміну України від 10.09.2014 №439, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених названою правовою нормою, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Колегія суддів, зазначає, що відповідальним за стан і утримання автомобільної дороги являється балансоутримувач такої дороги, в даному випадку дорога Т-1025 знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Київській області, тобто відповідна посадова особа цього територіального підрозділу центрального органу влади і є відповідальною за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці.

При цьому, з п.п.6.1.3.2 Договору, укладеного між Службою автомобільних доріг у Київській області (Замовник) та ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Виконавець) від 15.04.2019 №537Т-19, на який як на підставу відповідальності Виконавця покликається апелянт, вбачається обов`язок Замовника здійснювати контроль за дотриманням вимог нормативних документів по безпеці дорожнього руху.

Крім того, вказаний господарський договір регулює відносини між сторонами цього договору і не може змінювати природу правовідносин у публічно-правовій сфері, крім того, не робить посадових осіб ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» суб`єктами адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки згідно ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

В рамках вказаного договору ДП «Київське обласне дорожнє управління» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» несе відповідальність перед Службою автомобільних доріг у Київській області за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору шляхом застосування до нього санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим договором.

Колегія суддів наголошує, що суб`єктами відповідальності за ст.140 КУпАП є ті посадові особи, службові обов`язки яких по забезпеченню безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг встановлені законодавством, а не господарським договором.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню, але з інших підстав, тому рішення суду підлягає зміні в мотивувальній частині.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неповноважний закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Як закріплено у п. 3 ч. 3 ст. 288 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального права.

Зі змісту ч.ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль УПП у Київській області ДПП- задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києв від 27 квітня 2021 року - змінити в мотивувальний частині, в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова