Справа № 949/269/21
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №949/269/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 26 лютого 2021 року відносно неї було складено постанову серія ЕАН №3837183, згідно якої її притягнуто до відповідальності за частиною 3 статті 121, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340 грн. Із вказаним не погоджується та вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки даного правопорушення вона не вчиняла. У постанові серії ЕАН №3837183 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 лютого 2021 року зазначається, що її притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 26 лютого 2021 року о 14 год. 05 хв., водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристібнутий ременем безпеки та керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Вона керувала автомобілем, який відноситься до категорії В, для яких не передбачено проходження обов`язкового технічного огляду. Працівником поліції не було перевірено чи належить транспортний засіб на якому він рухався до транспортних засобів, що підлягають обов`язковому контролю, не вказано чим це підтверджується. Винесення такої постанови є лише суб`єктивним твердженням працівника поліції та не підтверджене будь-якими доказами. Її автомобіль, разом із місцем водія, має два сидячих місця та не використовується як таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю. Тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 121, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Надані нею пояснення в судовому засіданні 30 липня 2021 року підтримує та доповнень не має, а також просить суд скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. У відзиві просив розглянути справу за відсутності представника відповідача та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2021 року поліцейським 1 батальойону 5 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Криловець Оксаною Сергіївною було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3837183, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог частини 3 статті 121, частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340 грн. за те, що 26 лютого 2021 року о 14 год. 05 хв., водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристібнутий ременем безпеки та керував транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (а.с.3).

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивача, ОСОБА_1 не визнала правопорушення в своїх діях, вказуючи, що правил дорожнього руху вона не порушувала.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.3.6. Правил дорожнього руху України передбачено, що 31.3. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом", яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (пункт 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова поліцейського за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачкою вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову, складену поліцейським 1 батальойону 5 роти Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Криловець Оксаною Сергіївною серії ЕАН №3837183 від 26 лютого 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог частини 3 статті 121, частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121, частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03 жовтня 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до частини 1 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор