Справа № 736/683/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 736/683/21 Головуючий у І інстанції - Кутовий Ю.С.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

представника відповідача Щур І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського, командира роти 4-го батальйону 3-ї роти УПП в м.Києві лейтенанта поліції Проценка Богдана Вікторовича, Управління патрульної поліції в м.Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 20 400, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова відповідача є необґрунтованою, не підтверджена належними та допустимими доказами і розглянута посадовою особою з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а отже підлягає скасуванню.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2021 року адміністративний позов задоволено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у справі жодним чином не доведено та не спростовано твердження позивача про те, що він не керував транспортним засобом.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені адміністративного позову в повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при перевірці документів позивача було встановлено, що він позбавлений права керувати транспортним засобом терміном на 1 рік відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 09.09.2020, у зв`язку з чим і була винесена оскаржувана постанова, отже, вона є правомірною.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду позивач до суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 25.04.2021 поліцейським інспектором УПП в м. Києві лейтенантом поліції Проценко Б.В. відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України.

З постанови вбачається, що 25.04.2021 року о 16:00 в м. Києві по вул. Луначарського, 2, ОСОБА_1 керував автомобілем без права керування транспортними засобами, оскільки був позбавлений такого права керування постановою Деснянського районного суду від 09.09.2020 на 1 рік, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400, 00 грн.

Вказана постанова є предметом цього позову, оскільки позивач вважає її протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачне довів суду належними та допустимими доказами, що саме позивач керував транспортним засобом, в той час як той заперечує це, стверджуючи, що знаходився на пасажирському сидінні, при цьому автомобіль не рухався.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивач керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, а отже порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Вирішуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості відповідних висновків патрульної поліції, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.10 ПДР вказано, що водій-особа, яка керує транспортним засобом, має посвідчення водія на право керування.

Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або/ документів, що підтверджують відповідне право особи тільки у зв`язку із тим, що для цього є відповідні підстави.

При цьому, згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вказує позивач, 25.04.2021 року він дійсно знаходився у припаркованому автомобілів м.Києві по вул. Луначарського 2, чекаючи на водія, що мав управляти даним авто. В цей час до нього підійшли працівники поліції та почали перевірку документів. Позивач повідомив працівників поліції, що не керує автомобілем і не збирається цього робити, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за порушення ПДР.

В свою чергу, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що під час патрулювання було виявлено порушення ПДР автомобілем «КІА К5», номерний знак НОМЕР_1 , що стало причиною зупинки водія згідно ст. 35 Закону №№580-VIII, після чого інспектор підійшов до водія та на підставі п. 2.4 висунув законну вимогу водію пред`явити документи, які було перевірено за допомогою бази АРМОР та встановлено, що позивач позбавлений права керувати транспортним засобом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідач ані під час розгляду судом першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не надав жодних належних доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження позивача.

При цьому, пунктом 3.3. Розділу ІІІ Інструкції Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них,затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100, передбачено, що з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення спілкування інспектора з водієм зупиненого авто безперервно здійснюється запис на нагрудну камеру поліцейського.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП - залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова