Справа № 760/179/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/179/21 Головуючий у І інстанції - Зуєвич Л.Л.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Кондраток А.В.,

представника позивача Кухарчук А.Ю.,

представника позивача Куликова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про скасування протоколу про порушення митних правил та постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати протокол про порушення митних правил № 1795/10000/20 від 20.11.2020, винесений головним державним інспектором відділу оперативного реагування № 1 (у м. Києві) управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Митниці, ОСОБА_2;

- визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил № 1795/10000/20 від 24.12.2020, винесену Митницею про визнання її винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 572 085, 66 грн.;

- закрити справу про порушення митних правил відносно неї.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані протокол і постанова винесені із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, під час їх складення було допущено необ`єктивність та неповнота дослідження обставин справи, а висновки, які містяться в них не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для їх скасування. Позивач наголошує, що у даній ситуації відповідач усупереч всім розумним принципам та правилам, розпочав дії щодо фактичного переслідування ТОВ «ВІНМЕД» з метою знайти будь-яке порушення для притягнення його до відповідальності за надуманих протиправних обставин. Крім того, позивач зазначила, що не отримала жодної повістки, оформленої у відповідності до вимог ст. 509 МК України. Також, зазначає про відсутність повноважень у особі, яка ініціювала процедуру притягнення її до відповідальності за порушення митних правил, оскільки відносно ОСОБА_2 у Шевченківському районному суді міста Києва перебуває в провадженні кримінальна справа №761/302/19 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Серед іншого, зауважує про строки накладення адміністративних стягнень.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року адміністративний позов задоволено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність у ТОВ «Віндмед» відповідних документів на момент митного оформлення для застосування ставки податку у розмірі 7 %, а тому постанова про порушення митних правил є неправомірною і підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на даний час немає жодного міжнародного договору, згода на обов`язковість якого була б надана ВРУ, і який би передбачав обов`язковість актів іноземних держав (можливість беззаперечного визнання актів іноземних держав щодо відповідності вимог медичних виробів) без проведення національних процедур виконання вимог національного законодавства. Апелянт наголошує, що на момент митного оформлення ТОВ «Вінмед» не надано сертифікату про відповідність українського органу про визнання результатів оцінки відповідності, проведеної іноземним акредитованим органом, а тому при митному оформленні ставка податку у розмірі 7 % не підлягала застосуванню. Відповідач також зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_2 .

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на задоволенні скарги, в той час, як представник позивача проти цього заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі митної декларації № 100060/2019/799831 від 28.12.2019, яка була складена директором ТОВ «ВІНМЕД» ОСОБА_1, здійснено розмитнення та ввезення на територію України виробів медичного призначення, апаратура для кисневої терапії - концентратор кисневий медичний модель NewLife Intensity 10 у кількості 22 шт., виробник CAIRE Inc., країна виробник - США. Загальна вага брутто 211 кг, нетто 198 кг, одержувачем якого виступало ТОВ «ВІНМЕД», вартість згідно інвойсу становить 61 930 доларів США.

20.11.2020 головним державним інспектором відділу оперативного реагування №1 (у м. Києві) управління запобігання та протидії контрабанді та порушення митних правил Київської митниці Держмитслужби ОСОБА_2 було винесено протокол про порушення митних правил № 1795/10000/20, за результатами розгляду якого 24.12.2020 митницею відносно колишнього директора ТОВ «ВІНМЕД» ОСОБА_1 винесено постанову про порушення митних правил, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 572 085, 66 грн.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 495 МК України).

Так, підставою для винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил стала відсутність у декларанта українських сертифікатів на відповідність кисневих концентраторів вимогам технічного регламенту.

Відповідно до п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України медичних виробів, які відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.

Для застосування 7 % ставки податку на додану вартість (ст. 193 Податкового кодексу України), є неухильне дотримання вимог Технічних регламентів покладених на уповноваженого представника, оскільки з моменту перетину митної території України, медичні вироби стають об`єктом ринкового нагляду.

З матеріалів справ вбачається, що разом із митною декларацією позивачем до митниці були надані наступні документи:

- зовнішньоекономічний договір №2 від 18.05.2018;

- інвойс 12.12.2019 № 022;

- CMR від 23.12.2019 № 661318;

- Декларація про відповідність, яка не відповідає технічному регламенту на медичні вироби від 26.07.2019.

На підтвердження відповідності товарів вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою КМУ № 753 від 02.10.2013 року, подана Декларація про відповідність від 26.07.2020, яка складена під цілковиту відповідальність уповноваженого представника, але доручення від виробника CAIRE Inc. (США) на уповноваженого представника не надано.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції на підтвердження відповідності кисневих концентраторів вимогам технічному регламенту, надала наступні документи:

- сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви № 93/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED від 30.08.2017, дата набрання чинності з 01.08.2017 до 31.08.2020 (з перекладом тексту від 17.02.2021);

- сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви №9 3/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED від 27.03.2019 дата набрання чинності з 27.03.2019 до 31.08.2020 (з перекладом тексту від 17.02.2021);

- сертифікат ЄС схвалення повної системи забезпечення якості Додатку 2, за винятком розділу 4 Директиви № 93/42ЕЕС про медичні вироби (щодо медичних виробів) для виробів 3, виданий компанією GMED 27.04.2020, дата набрання чинності 27.04.2020 по 26.05.2024 (з перекладом тексту від 17.02.2021).

Проаналізувавши ці документи та з урахуванням вимог ч. 2 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 № 124-VIII щодо пріоритетності застосування вимог міжнародних договорів та визнання документів про відповідність вимогам технічних регламентів, що проведені в інших державах на момент ввезення на митну територію України та заповнення електронної митної декларації для застосування ставки податку у розмірі 7 %, суд дійшов висновку про відсутність потреби проведення оцінки відповідності за національними стандартами та технічними регламентами, а необхідним є документ - гарантія особи виробника чи уповноваженої виробником особи, що такі вироби відповідають національним стандартам.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ТОВ «Віндмед» були наявні відповідні документи, в тому числі на момент митного оформлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно зі статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, та наявність прямого умислу, що, в свою чергу, відповідачем не доведено і судом під час розгляду справи не встановлено.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови і необхідність її скасування є правильним.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменти її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова