Справа № 200/4946/20-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року справа №200/4946/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Тулянкіної М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року (повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/4946/20-а (суддя в І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Азовської митниці Держмитслужби, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь») звернулось до суду з позовом до Азовської митниці Держмитслужби (далі митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.03.2019 №UA700050/2019/000033/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.03.2019 UA700050/2019/000042.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем для підтвердження митної вартості товару основним методом - за ціною контракту, у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), при митному оформленні Фероніобію, належним чином і в повному обсязі були виконані вимоги Митного законодавства, і надані Азовській митниці Держмитслужби всі документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість вказаного товару.

Методичні рекомендації, на які посилається відповідач, дозволяють лише порівнювати ціну з біржовими котируваннями або відомостями з спеціальних видань, які містять інформацію про ціни на світовому ринку, а не використовувати таку інформацію як базу для коригування митної вартості. Порівняння цін не з біржовими котируваннями, а з інформацією інтернет-ресурсу сайту "Asian Metal" є таким, що суперечить вимогам розділу 3 Методичних рекомендацій, на які посилається відповідач. Посилаючись на те, що представлені до митного оформлення документи не містили будь-яких розбіжностей, а тому наявні підстави для розрахунку митної вартості товару шляхом застосування першого методу, вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів, та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року позов задоволено.

Також наведеним рішенням стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби на користь позивача судовий збір у розмірі в розмірі 7921,45 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6857,47 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при здійснені митних формальностей за МД від 26.03.2019 № UA700050/20190/001703 встановлено ризик заявлення митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних товарів), митне оформлення яких вже здійснено. Встановлено, що поставка оцінюваного товару здійснювалась за непрямим (посередницьким) контрактом, при здійснені зовнішньоекономічних операцій за якими існує потенційний ризик того, що дійсна вартість товару може бути занижена та що покупець і продавець оцінюваного товару є пов`язаними особами в розумінні ст. 15 Генеральної угоди по тарифам та торгівлі, що також підтверджено декларантом. Також, зазначена в документах вартість товару не є вартістю операції при продажу ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну (так, вісник «Asian Metal» вказав інформацію щодо ринкової вартості фероніобію).

Також відповідач зазначає, що митна декларація, взята за основу коригування, була оформлена за основним методом, а не на основі скоригованої митним органом вартості. Таким чином, митним органом дотримано вимоги МК України щодо порядку визначення митної вартості товару, а спірні рішення про коригування та картка відмови прийняті у відповідності з діючим законодавством України.

З наведених підстав, апелянт вказує на невідповідність висновків суду приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, й обставинам справи, зазначає про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржених рішень.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

01 серпня 2015 року між Metinvest international SA, як продавцем, та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», як покупцем, укладений контракт № 089LS-02/554 на постачання фероніобію, за умовами якого обумовлено, що кількість, ціна та технічні характеристики товару, а також його упаковка, маркування, зазначаються в специфікаціях (т.1 а.с.35-45).

04 липня 2016 року між сторонами вищевказаного контракту укладена додаткова угода № 3, стосовно зміни назви Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», та його реквізитів (т.1 а.с.46-47).

Додатковими угодами № 4 від 27.12.2016, № 6 від 02.01.2018, та № 8 від 18.12.2018 року, укладеними між сторонами до вищевказаного контракту № 089LS-02/554 від 01.08.2015, був продовжений строк дії контракту до 31.12.2017, до 31.12.2018 та до 31.12.2019 відповідно (т.1 а.с.48-51).

07 січня 2020 року до вищевказаного контракту № 089LS-02/554 від 01.08.2015, між сторонами складена та підписана специфікація № 8 на постачання товару FeNd 65(111), FeNb 65(112) у кількості 480 МТ +/- 10% за ціною 32,71 Евро за 1 кг чистого ніобію у сплаві на умовах CPT-Маріуполь, згідно Incoterms 201 (т.1 а.с.52-53).

Згідно із договором доручення № 089лт/002/2012 від 22.03.2012, про надання послуг з митного декларування товарів, укладеним між ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (у подальшому змінено назву на - ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»), як замовником, та ТОВ «Скиф-Шиппинг» (у подальшому змінено назву на - ТОВ «Метінвест-Шиппінг», про що оформлено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 089лт/002/2012 від 22.03.2012, про надання послуг з митного декларування товарів), як декларантом, замовник доручив, а декларант прийняв на себе зобов`язання з митного декларування товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України (т.1 а.с.82-92).

Декларантом ТОВ «Метінвест-Шиппінг» в інтересах ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» подано митну декларацію від 26.03.2019 № UA700050/20190/001703, з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: фероніобію марки FeNb 65 (112) з вмістом чистого ніобію Nb - 65,3% - 13060 кг за ціною 32,71 Евро за 1 кг (т.2 а.с.75).

За результатом обробки зазначеної декларації посадовими особами відповідача складено повідомлення декларанту № 34994 (26.03.2019), №34999 (26.03.2019) якими з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості товарів запропоновано надати попередньо не надані документі (т.1 а.с.32-33).

За результатами перевірки митної декларації або документів, що її замінюють, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, Донецькою митницею ДФС виписана картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA700050/2019/00042 (т.1 а.с.28-30).

26 березня 2019 року Донецькою митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА 700050/2019/000033/2, з огляду на встановлені розбіжності у заявленій ціні товару.

Рішення мотивоване тим, що за результатами опрацювання висновку ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25.01.2019 № 190 та документів, наданих на підтвердження заявленої митної вартості товару, заявленого по МД від 26.03.2019 № UA700050/2019/001703 встановлені розбіжності, а саме у специфікації від 07.01.2019 № 8 до контракту від 01.08.2015 №089LS-02/554 та комерційному рахунку від 15.03.2019 №113274 зазначено ціну 32,71 EUR/кг Nb на умовах поставки СРТ Маріуполь, згідно експертного висновку ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25.01.2019 №190 ціна на фероніобій складає 37,77 38,65 EUR/кг Nb. Відповідно до ч. 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 № 689, органів доходів і зборів здійснено перевірку відомостей. В тому числі з урахуванням особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методики. Так, задекларований товар розглянуто в розрізі товарів, які є об`єктом біржової торгівлі. Розрахунок вартості товару при здійсненні аналізу, виявлення та оцінки ризиків товарів, які є об`єктом біржової торгівлі, ціну договору щодо товару, який імпортується (вартість операції), проведено без урахування витрат на доставку, комісійних витрат, премії або зниження за фактичну якість товару і премії продавцю зі значенням біржових котирувань за період 10 днів, що передує даті складання рахунку - фактури (інвойсу) або додатку (специфікації) до зовнішньоекономічного договору (контракту).

Розрахунок вартості товару (фероніобію) згідно інформації міжнародної консалтингової компанії Asian Metal відповідно до методики здійснено виходячи із дати специфікації № 8 від 07.01.2020 до зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2015 року № 089LS-02/554, а саме вартість фероніобію за період 10 днів, що передує даті: 04.01.2019 38,51 EUR /кг Nb, 03.01.2019 38,15 EUR /кг Nb, 02.01.2019 38,24 EUR /кг Nb, 29.12.2018 38,24 EUR /кг Nb, 28.12.2018 38,67 EUR /кг Nb, 27.12.2018 38,74 EUR /кг Nb, 26.12.2018 38,99 EUR /кг Nb, 25.12.2018 38,99 EUR /кг Nb, 24.12.2018 38,99 EUR /кг Nb, 21.12.2018 38,86 EUR /кг Nb. Середнє значення за вміст 1 кг ніобію 38,638 EUR. Отже, згідно із зазначеним джерелами інформації розрахунок митної вартості за поточну партію має складати 13060 х 38,638 EUR /кг Nb = 504612,28 EUR.

З посиланням на ст.ст.61,64 МК України, визначення митної вартості товару, митним органом проведено із застосуванням другорядного (резервного) методу з урахуванням інформації мережі Інтернет масив Asian Metal.

Листом від 05.06.2019 № 310/2019-ОД ТОВ «Метінвест Шіппінг» відповідно до вимог ст. 55 МК України надало Донецькій митниці ДФС додаткові документи для підтвердження митної вартості (т.1 а.с.111-128).

Згідно відповіді № 4110/10/05-70-66-01 від 11.06.2019 «Про рішення щодо митної вартості» Донецька митниця ДФС повідомила про відсутність законних підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості заявленої декларантом (т.1 а.с.129-133).

Товар випущений у вільний обіг за митною деклараціє від 26.03.2019 № UA700050/20190/001721 (т.1 а.с.111-112).

Позивач не погодившись з рішення про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У відповідності до частини 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Слід зазначити, що при визначенні позивачем митної вартості товарів, були відсутні обмеження зазначені у пунктах 1-4 частини 1 статті 58 МК України та пункті "а" статті 1 "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року", тому позивач правомірно та обґрунтовано, маючи в своєму розпорядженні усі необхідні документи, які базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, обрав 1 метод визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем (в даному випадку - позивачем) оцінюваних товарів на користь продавця (в даному випадку - нерезидент позивача) (статті 58 МК України). Першоосновою митної вартості відповідно до "Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року" є теж "вартість угоди" - тобто ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті за товари, продані на експорт до країни імпорту.

В цьому випадку, на підставі пункту 5.1. Контракту № 089LS-02/554 від 1 серпня 15 року та специфікації № 8 від 7 січня 2019 року оплата здійснюється на протязі 45 календарних днів з моменту поставки товару у м. Маріуполь. Позивач, при митному оформленні імпортних товарів за митною декларацією №UA700050/2019/001703 від 26 березня 2019 року, визначив митну вартість імпортованого товару - фероніобію за основним першим методом визначення митної вартості товарів, на виконання вимог статей 52, 53, 57, 58 МК України - за ціною договору, що вбачається з наступного.

Як, встановлено судами, позивач 1 серпня 2015 року уклав зовнішньоекономічний контракт № 089LS-02/554, предметом якого є поставка фероніобію. Відповідно до підпункту 5.1, 5.2 контракту, ціна на товар встановлюється в Евро і вказується у специфікації до контракту. Відповідно до специфікації № 8 від 7 січня 2019 року до контракту вартість товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві 32,71 Евро. В якості підтвердження митної вартості товару, позивачем був наданий комерційний рахунок (інвойс) № 113274 від 15 березня 2019 року (32,71 Евро за 1 кг); загальна сума за рахунком 427192,60Евро (13 060 кг х 32,71 Евро), крім того надані договір з третіми особами, рахунок з третіми особами, калькуляція, специфікація та доповнення. Тобто, відповідно до положень статей 52, 53, 57, 58 МК України, сума - 427192,60 Евро - є сумою митної вартості товару за ціною договору, визначена позивачем при митному оформленні за митною декларацією №UA700050/2019/001703 від 26 березня 2019 року.

Зазначена в специфікації ціна повністю відповідала умовам п. 4.1 Контракту, згідно з яким ціна поставленого та купленого товару протягом строку повинна бути ціною, що вказана в специфікаціях, та зафіксована на відповідний квартал, п.п.4 та 7 Специфікації, згідно з якими вказана ціна на ніобій не підлягає зміні на повну поставку, ціна вказана на 1-ий квартал 2019 року, далі ціна узгоджується щоквартально та у випадку відсутності зміни ціна залишається чинною на наступні квартали 2019 року, строк поставки по даній специфікації 1-ий 4-ий квартали 2019 року.

Невідповідність Специфікації умовам законодавства ні відповідачем ні судами не встановлено.

Крім того, позивач надав пояснення митному органу формування ціни за договором від 31.03.2016 № 20160331 між «Metinvest International Sa» (у якого придбав товар) та «CBMM Europe BV». Зазначено, що ціна 30,30 євро/кг Nb сформована в результаті отримання знижки 8,5% від загальної ціни, що визначена у прайс-листі від 01.01.2019, вказане підтверджується протоколом тендерного комітету №127-ФС, листуванням з постачальником «CBMM Europe BV». З калькуляції вартості товару від 29.01.2019, в рамках специфікації №8, вбачається, що ціна 32,71 євро/кг Nb складається із закупки чистого FeNb на умовах СРТ Маріуполь у розмірі 30,30 євро та інших витрат та маржи 2,41 євро.

Так, у цьому випадку позивачем, на виконання вимог пункт 2 статті 52 МК України, відповідачу були надані документи які саме, базувалися на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню - специфікація № 8 від 7 січня 2019 року до контракту з зазначеною вартістю товару - фероніобію за 1 кг чистого ніобію в сплаві - 32,71 Евро та комерційний рахунок (інвойс) №113274 від 15 березня 2019 року, в якому також чітко зазначалася ціна за 1 кг (32,71 Евро за 1 кг), отже наявні підстави для визначення митної вартості товару (фероніобію), що заявлена декларантом, по першому методу.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Наведене передбачено частиною 4 статті 57 МК України.

Згідно із частиною 5 вказаної статті, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 Кодексу.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Суд зазначає, що Верховний Суд в постанові № 801/9143/13-а від 19 вересня 2019 року зазначив, що "основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. Отже з аналізу положень МК України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Відтак приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності". Аналогічна правова позиція зазначена у постанові від 24 вересня 2019 року по справі № 825/848/17, від 20 вересня 2019 року по справі № 820/11574/15.

Крім того, слід зазначити, що на думку відповідача при здійсненні ним аналізу ціни на Фероніобій він у якості ризиків заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликає певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості на Фероніобій, зазначає про те, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Варто зазначити, що перелік неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару чітко передбачений вимогами митного законодавства - а саме, це наявність розбіжностей, наявність ознак підробки; якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В спірних правовідносинах зазначені розбіжності відповідачем не встановлені. Разом з цим, вплив існуючого взаємозв`язку між продавцем та покупцем на заявлену декларантом митну вартість не є неповнотою та/або недостовірністю відомостей про митну вартість спірного товару в розумінні вимог митного законодавства.

Крім того, декларантом самостійно у графі 9а декларації зазначено, що продавець і покупець є пов`язані між собою особи, у графі 9б наведено, що взаємозв`язок продавця та покупця не вплинули на ціну товару.

Тобто, на підставі вимог частини 13-15 статті 58 МК України вважається, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів, оскільки відповідач на виконання зазначеної норми права, не надав письмових обґрунтувань наявності впливу.

Оскільки не було зазначеного впливу, то, відповідно, у відповідача були відсутні правові підстави для запиту у позивача додаткових документів на підставі частини 4 статті 53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію - визначення витрат у вартісній формі на виробництво одиниці або групі товарів).

Однак, відповідач, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, в порушення вимог МК України, фактично, не давши належної оцінки можливості визначення митної вартості за наданими позивачем документами, з використанням основного методу, формально, звернувшись до пункту 4 статті 53 МК України, без наявності відповідних підстав одразу запросив у позивача повідомленням від 26 березня 2020 року додаткові документи.

Посилання відповідача на висновок, зроблений в листі ДП «Укрпромзовнішекспертизи» від 25.01.2019 № 190, який містить аналіз даних спеціалізованого джерела AsianMetal, та на сайт AsianMetal, є неприйнятними, оскільки, дані цього сайту повинні оцінювати в комплексі з поданими декларантом документами. Крім того, як зазначено в цьому листі ДП «Укрпромзовнішекспертизи» рівень цін на фероніобій може змінюватися в залежності від якості товару, умов оплати, розміру партії, кон`юнктурної ситуації на ринку, тощо; висновок носить консультаційний характер (т.2 а.с.115).

Як вже зазначалось вище, надані позивачем документи у повному обсязі та достатньою мірою підтверджували факт визначення митної вартості товару за першим (основним методом) - за ціною договору, крім того, ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість спірного товару, що викликало певні сумніві у правильності визначення позивачем митної вартості був відсутній з вищенаведених підстав, у зв`язку з чим, вказані дії відповідача по наданню позивачем додаткових документів були незаконними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та вичерпно містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів.

Щодо посилань відповідача на не надання до митного оформлення документів про оплату за товар.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2. ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів подаються за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Отже, платіжні та/або бухгалтерські документи подаються за наявності.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин оплата за товар позивачем здійснена не була, що підтверджено поданими доказами.

Взаємовідносини щодо оплати за товар регулюються нормами цивільного та господарського законодавства, умовами договору. Факт оплати або не оплати (всупереч зазначеній в договорі умові оплати) свідчить про належне/неналежне виконання умов договору, і не може впливати на обрання методу визначення митної вартості товарів.

Вказані обставини митним органом враховані не були.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене прийняті митним органом щодо позивача рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови до нього не можна вважати законними і обґрунтованим, у зв`язку з чим вони підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Також, як вже було зазначено вище оскарженим рішенням також вирішено питання про стягнення на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі митний орган зазначає, що на розгляді суддів Донецького окружного адміністративного суду знаходиться більше 40 позовних заяв ПрАТ «МК «Азовсталь» до Азовської митниці про коригування митної вартості та карток відмови, супровід таких типових справ з аналогічними позовними заявами здійснюється одним й тим же адвокатом Бузівською Н.М., тому не є обґрунтованим включення до розрахунку послуг консультацій та узгодження правової позиції. Також апелянт вказує на невідповідність розміру гонорару за складність справи та на відсутність в матеріалах справи будь-яких адвокатських запитів чи листів щодо збору доказів (підготовка письмових документів: листи, запити).

Аналогічного змісту заява про зменшення витрат на правничу допомогу була надана митним органом під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Надаючи правову оцінку розподілу витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з такого.

Так, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6857,47 грн. та витрати із сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами частини 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Щодо визначення у розрахунку послуг гонорару за складність справи у розмірі 1% ціни позову.

Відповідно до ст. 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, про надання юридичних послуг (правової допомоги), укладеним між позивачем ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», як клієнтом з однієї сторони, та адвокатським об`єднанням Всеукраїнська адвокатська допомога, клієнт доручив, а адвокатське об`єднання, взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, для виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань, клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання.

Згідно із довідкою Адвокатського об`єднання Всеукраїнська адвокатська допомога, від 07.03.2018 року, адвоката Бузівську Н.М., 07.03.2018 прийнято до складу учасників Адвокатського об`єднання Всеукраїнська адвокатська допомога.

Згідно із п. 3.2 договору № 180329/АЗСТ від 29.03.2018, Адвокатське об`єднання зобов`язується за результатом надання послуг, але не пізніше 2 числа місяця, наступного за звітнім, надавати клієнту Акт надання послуг (Акт прийому-передачі наданих послуг).

Відповідно до п. в) п. 4.1 зазначеного договору, клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати послуги Адвокатського об`єднання на умовах цього договору.

Згідно із п. 5.3 Договору, оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється на підставі Актів надання послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядку та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання.

Додатковою угодою № 133 від 07 травня 2020 року визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі ПрАТ «МК Азовсталь» з Азовською митницею Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 700050/2019/000033/2 від 26.03.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 700050/2019/00042 від 26.03.2020.

У розрахунку розміру винагороди від 08.09.2020 за договором № 180329/АЗСТ від 29.03.2018 визначено наступну вартість наданих адвокатом послуг: усна консультація клієнта, узгодження правової позиції (15% від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік») - 315,30 грн (1 година); збір доказів (15 % від прожиткового мінімуму) - 315,30 грн (1 година); перевірка та підготовка документів (15 % від прожиткового мінімуму) - 315,30 грн (1 година); складання позовної заяви (15 % від прожиткового мінімуму) - 315,30 грн (1 година); гонорар за складність справи 1% ціни позову 5280,97 грн.

08 вересня 2020 року складено акт №1 приймання-передачі наданих послуг за додатковою угодою № 133 від 07 травня 2020 року. Вартість послуг складає 6857,47 грн, оплата за юридичні послуги здійснена шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок адвокатського об`єднання, що підтверджується платіжним дорученням від 18.09.2020 №.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи, що не заперечується відповідачем (заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження від 24.07.2020 №7.1-08-1/7.1-10/8.19/3086), місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не ставлять під сумнів правильність висновків місцевого суду, оскільки під час вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу судом надано належну оцінку доводам представника позивача, співмірності понесених та заявлених витрат та, як наслідок, прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Азовської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі № 200/4946/20-а залишити без змін.

Повне судове рішення 04 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. В. Гайдар

А. А. Блохін