Справа № 420/14763/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Грачук В.С.

За участю сторін:

Представника позивача: Гусельщикової М.А.

Представника відповідача: Хілініченка А.Х.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним пункт 2 Наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді догани;

- скасувати пункт 2 Наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 13.04.2020 року за результатами розгляду документів, що надійшли від інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Стукаленко О.А., ним було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕЛК №2380940, якою власника транспортного засобу Citroen C4 держномер НОМЕР_1 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

При цьому, за твердженням позивача, ним при прийняті зазначеної постанови, було досліджено всі надані йому докази, здійснено їх детальний та об`єктивний аналіз та прийнято рішення, керуючись своїм внутрішнім переконанням та законом.

Водночас в подальшому постанову про адміністративне правопорушення серії ЕЛК №2380940 від 13.04.2020 року було скасовано рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15.06.2020 року по справі №521/6247/20. Зазначені обставини слугували підставою для відкриття відповідачем службового розслідуванні відносного позивача та винесення оскаржуваного наказу.

Разом з тим, позивач із пунктом 2 Наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року не погоджується та вважає його протиправним, оскільки ним дисциплінарного проступку не вчинялось.

Крім того, висновок службового розслідування не відповідає вимогам п. 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зокрема, в ньому не встановлено наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування, ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок, вид і розмір заподіяної шкоди, причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

22.06.2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 27.07.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, та просила їх задовольнити.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (а.с.109-113) та наполягав, що оскаржуваний наказ №300 від 07.10.2020 року є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить службу в органах Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на посаді заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

08.09.2020 року Наказом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №264 було призначено службове розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 та заступником начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 , що виразилось у можливому неправомірному оформленні адміністративних матеріалів відносно громадянина ОСОБА_2 відповідно до частини 1-14 статті 14, ч.1 та ч.2 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (а.с. 32).

За результатом вищезазначеного розслідування членами дисциплінарної комісії було складено висновок службового розслідування від 07.10.2020 року, затверджений т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Мельником С. (а.с. 182-193).

В описовій частині зазначеного висновку вказано, що відповідно до пояснень інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 вбачається, що 11.04.2020 року під час несення ним служби приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька 24/1, до нього звернувся пересічний громадянин, який повідомив, що на місці для зупинки посадки та висадки пасажирів громадського транспорту припарковано автомобілі, що є порушенням Правил дорожнього руху.

Прибувши на місце, вказане громадянином, ОСОБА_3 було виявлено транспортні засоби, припарковані з порушенням п. 15.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Вказане правопорушення було зафіксовано на фото. З огляду на зазначене поліцейськими було прийнято рішення про евакуювання транспортних засобів, зокрема транспортного засобу Citroen C4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є громадянин ОСОБА_2 . Також під час евакуації транспортного засобу Citroen C4 ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 11.04.2020 року та відібрано пояснення у громадянина ОСОБА_4 (а.с. 35).

В подальшому заступником начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майором поліції ОСОБА_1 на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, оформленого лейтенантом поліції ОСОБА_3 , фотокарток, на яких зафіксовано порушення, пояснення свідка (відібраних на місці працівниками поліції) та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №438 від 29.19.2016 року було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940, якою ОСОБА_2 (власника транспортного засобу Citroen C4 держномер НОМЕР_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП (а.с.34).

Разом з тим, ОСОБА_2 не погодився із вищезазначеною постановою про адміністративне правопорушення, та звернувся до Малиновського районного суду.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15.06.2020 року по справі №521/6247/20 позов ОСОБА_2 було задоволено. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2380940 від 13.04.2020 року, винесену ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень (а.с. 171-175).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 року апеляційну скаргу УПП в Одеській області ДПП на вищезгадане рішення залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 24-27, 176-180).

При цьому за результатами розгляду справи судами було зазначено, що наявні в Управлінні фотографії не містять зафіксованого факту порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, оскільки в них не зафіксовано факту стоянки автомобіля CITROEN С4 н/з НОМЕР_1 на транспортній зупинці, а на іншій фотографії відсутнє розташування дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбуса», в зоні дії якого здійснив зупинку та стоянку ОСОБА_2 . Окрім того, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо здійснення працівниками поліції вимірювання відстані від автомобіля до посадового майданчика, на фотографіях не зафіксовані, в постанову не віднесені такі відомості, відстань є достатньо умовною. Водію результати вимірювання не доведено та не пред`явлено.

За вищенаведених умов, Комісія відповідача у п. 4 резолютивної частини Висновку службового розслідування дійшла висновку про порушення позивачем вимог ч.2 статті 19 та ч.3 статті 62 Конституції України, пунктів 1, 2 ч.1 статті 18 ЗУ «Про національну поліцію», пунктів 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 5 Розділу І Посадової інструкції заступника начальника ВРОМ та ДТП УПП в Одеській області, затвердженої наказом ДПП від 13.11.2017 року №6086, частини 1-3 статті 7 КУпАП, частини 1 статті 251 КУпАП та статті 252 КУпАП, за яке передбачено застосування до заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З огляду на вищезазначені обставини Наказом Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 07.10.2020 року №300, а саме пунктом 2, до заступника начальника ВРОМ та ДТП Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції майора поліції ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.96-98).

Не погоджуючись із вищезазначеним наказом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/14763/20.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАК України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі-Дисциплінарний статут Національної поліції України) затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, згідно з розділом VI якого зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості:

- дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

- підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування:

- обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

- посада, звання, прізвище, ім`я, по-батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

- пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення;

- пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

- пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

- документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку;

- обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються:

- висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акту, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

- вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

- запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Суд з даного приводу зазначає, що висновок службового розслідування відносно ОСОБА_1 не містить посилання на докази, які б вказували на протиправність його дій, тяжкість його проступку та мотивів вчинення, причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими позивачем діями та заподіяною ним шкодою.

Водночас судом встановлено, що єдиною фактичною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідності слугував факт винесення рішення Малиновським районним судом міста Одеси від 15.06.2020 року та постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 04.08.2020 року по справі №521/6247/20, якими було скасовано рішення позивача, як посадової особи Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, а саме постанову майора поліції Свідерко Андрія Івановича про притягнення ОСОБА_2 (власника транспортного засобу Citroen C4 НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Так за твердженнями відповідача, судами під час розгляду справи №521/6247/20 було зазначено про недостатність доказів для винесення позивачем постанови про адміністративне правопорушення від 13.04.2020 року серії ЕЛК №2380940, а тому на думку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції позивачем було вчинено дисциплінарний проступок, зокрема, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності без належних на то доказів.

Суд з даного приводу зауважує, що згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Нормою ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, їло стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕЛК №2380940 від 13.04.2020 року була винесена заступником начальника ВРОМ та ДТП УПП в Одеській області ДПП майор міліції Свідерко Андрієм Івановичем на підставі та з урахуванням відповідних фотозображень, пояснень свідків відібраних на місці працівниками поліції, з урахуванням рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №438 від 29.12.2016 року «Про передачу на баланс із закріпленням на праві господарського відання зупинок міського транспорту, що облаштовані на вулицях і дорогах міста Одеси», переліку зупинок міського транспорту, що облаштовні на вулицях і дорогах міста Одеси, відповідно до якого за адресою: м. Одеса, вул. Генуезська (у напрямку центру міста) є зупинка «Турбаза».

При цьому позивач у позові зазначає, що ним постанову про накладення штрафу було винесено за своїм внутрішнім переконанням, на його думку цілком обґрунтовано, та на підставі всебічного повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначених обставин відповідачем під час проведення службового розслідування та розгляду адміністративної справи №420/14763/20 спростовано не було. Крім того суд зауважує, що про правомірність та обґрунтованість винесеної позивачем постанови (серія ЕЛК №2380940 від 13.04.2020 року) зазначав і сам відповідач, а саме Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, під час розгляду справи №521/6247/20 у судах першої та апеляційної інстанції.

На думку суду, недостатність або непереконливість доказів для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, питання якої було предметом розгляду у справі №521/6247/20 є наслідком скасування оскаржуваної постанови позивача та закриття справи про адміністративне правопорушення. Водночас, виходячи з предмету спору у справі №521/6247/2, зазначені обставини не свідчать про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Крім того, рішеннями суддів у справі №521/6247/20 не було визнано дій безпосередньо позивача у справі №420/14763/20 (заступника начальника ВРОМ та ДТП УПП в Одеській області ДПП майора міліції Свідерко А.І.) протиправними. Також судами не було винесено окремих ухвал про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Також в ході судового розгляду справи №420/14763/20 відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено доцільності застосування до позивача саме такого виду дисциплінарного стягнення як «догана», в той час як указаному виду дисциплінарного стягнення згідно приписів частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту передує такий вид стягнення як «зауваження».

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищезазначеного, враховуючи, що відповідачем на обґрунтування правомірності своєї позиції не було надано до суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а відтак оскаржуваний наказ є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 та пп.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі ЗУ №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік від 14.11.2019 року №294-IX, з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2 102,00 гривень.

Відповідно до правової позиції Колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 14.03.2017 року у справі №21-3944а16 вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати не чинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд зазначає, що заявлена вимога позивача про скасування пункту 2 Наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани є похідною від задоволеної судом основної вимоги про визнання такого наказу протиправним.

За таких умов позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Водночас позивачем до позовної заяви були додані квитанції від 29.01.2021 року №90192 на суму 908, 00 грн. та від 29.01.2021 року №90237 на суму 908,00 грн. (а.с. 99-100).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції суму судового збору у розмірі 908,00 грн.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/14736/20 було надмірно сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., суд доходить висновку про необхідність повернення позивачу надміру сплачений судовий збір у зазначеній сумі відповідно до квитанції від 29.01.2021 року №90237.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункт 2 наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції №300 від 07.10.2020 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №90237 від 29.01.2021 року за подання адміністративного позову.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 05 серпня 2021 року.

Суддя О.В. Білостоцький