Справа № 200/1126/21-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

05 серпня 2021 р. Справа №200/1126/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., при розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку

за участю:

секретаря судового засідання Столяренко Я.С.,

від відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку на день звільнення 04.05.2020, зобов`язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв`язку зі звільненням в розмірі середньомісячного заробітку, що становить 21 489,93 грн із утриманням податків та обов`язкових платежів; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 05.05.2020 по день винесення судом рішення з утриманням податків та обов`язкових платежів в розмірі середнього місячного заробітку, що складав 21 489,93 грн, а також з урахуванням середньоденної заробітної плати яка складала 1023,33 грн.

Позов вмотивований протиправною невиплатою позивачу під час звільнення на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» вихідної допомоги, виплату якої передбачено ст. 44 Кодексу законів про працю України.

З позовом до суду позивач звернувся 28.01.2021 (дата поштового штемпеля на конверті). Ухвалою суду від 22.02.2021 судом відкрито провадження у справі після усунення недоліків, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Після закриття підготовчого провадження у справі в судовому засіданні з розгляду справи по суті, що відбулося 28.04.2021 судом постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням по справі 200/5411/20-а. Зазначену ухвалу скасовано постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2021. Після повернення матеріалів справи 19.07.2021 з суду апеляційної інстанції, судове засідання у справі призначено на 28.07.2021. В судому засіданні представник відповідача зауважила на пропуску позивачем строку звернення до суду, у зв`язку із чим в судовому засіданні оголошено перерву, постановлено протокольну ухвалу щодо надання позивачем пояснень з приводу строку звернення до суду, наступне судове засідання призначено на 05.08.2021. На виконання вимог суду позивач 02.08.2021 надав суду заяву, в якій повідомив, що строки звернення до суду із позовом ним не порушені, оскільки строк звернення до суду почав свій перебіг після отримання ним листа Донецької обласної прокуратури від 12.01.2021 № 21-18-3583-20, з якого він дізнався про невиплату йому вихідної допомоги при звільненні.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Водночас, за змістом статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати складають: 1) основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За приписами пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, відносяться суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору.

У постановах від 11.02.2021 у справі № 420/4115/20 та від 26.02.2021 у справі № 1.380.2019.006923 (провадження № К/9901/16075/20) Верховний Суд зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги. Вихідною допомогою є державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

Таким чином, вихідна допомога при припиненні трудового договору не є складовою частиною заробітної плати, а тому положення частини 2 статті 233 КЗпП України щодо можливості звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком не підлягають застосуванню до випадків подання позовної заяви про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

За таких обставин, позивач повинен був звернутися з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності Донецької обласної прокуратури щодо не здійснення нарахування та не виплати вихідної допомоги при звільненні та зобов`язання здійснити нарахування та виплатити вихідну допомогу при звільненні у межах місячного строку звернення до суду з моменту, коли дізнався або мав дізнатись про порушення своїх прав.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів позивача звільнено з посади прокурора з 04.05.2020. Згідно з довідкою про фактичне здійснення розрахунків розрахунок з позивачем проведений у травні 2020 року. До позову позивач надав лист відповідача від 18.05.2020 № 18-3583-20 (18-635вих-20 від 18.05.2020) із доданим до нього розрахунковим листком за травень 2020 року та додатком до наказу прокурора про тривалість невикористаних позивачем відпусток.

Наведені документи свідчать про те, що позивач про невиплату йому вихідної допомоги мав дізнатися під час отримання ним пов`язаних зі звільненням виплат, а тому строк на звернення до суду з вимогами про зобов`язання Донецької обласної прокуратури здійснити нарахування та виплатити вихідну допомогу при звільненні має обчислюватися з травня 2020 року.

Суд не приймає доводи позивача про те, що строк його звернення до суду має обчислюватися від дня отримання ним листа прокуратури від 12.01.2021 № 21-18-3583-20, яким його повідомлено про відсутність підстав для виплати цієї допомоги, з огляду на наступне.

Положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено можливість обчислення початку перешугну строку звернення до суду з моменту, коли особа дізналася, або могла дізнатися про порушення свого права.

При цьому, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття ж «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Отримавши пов`язані зі звільненням виплати у травні 2020 року він мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові цих виплат.

Отже, з дня отримання розрахунку при звільненні позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду в визначений законом строк звернення від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати (у даному випадку розрахунку при звільненні), демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати (її невиплати) звернулась до відповідача із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.

Звернення позивача до відповідача з питання виплати вихідної допомоги сформовано ним лише у січні 2021 року, інших документів, які б свідчили про звернення позивача до відповідача із вимогами щодо виплати вихідної допомоги в матеріалах справи відсутні.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд зазначив, що отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру допомоги тощо.

Відповідно до 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи, що позивачем пропущено встановлений КАС України строк звернення до суду та не надано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, виходячи з приписів частини 13 статті 171 КАС України позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 123, 161, 169, 171, 248, 256, 293, 294, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, впродовж якого позивач має надати до суду заяву про поновлення строків звернення до суду із доказами поважності його пропуску.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Вступну та резолютивну частини ухвали проголошено у судовому засіданні.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.08.2021.

Суддя А.С. Михайлик