Справа № 755/11213/21
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/258/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області капітана поліції Ганайлюка Мирослава Олеговича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

у с т а н о в и в :

29 червня 2021 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області капітана поліції Ганайлюка Мирослава Олеговича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У позовній заяві в первинній редакції від 29.06.2021 року, що надійшла до суду 07.07.2021 року, позивач зазначав, що копію спірної постанови ним було отримано засобами поштового зв`язку 23.06.2021 року, у зв`язку із чим, серед іншого, через пропущення строку звернення до суду із позовною заявою, просив поновити відповідний строк звернення до суду.

Підставою для залишення позовної заяви без руху було, серед іншого, відсутність поштового конверта чи його копії з наявним штрих-кодом та/або поштовим штемпелем на підтвердження дати отримання позивачем спірної постанови відповідно долученого до позовної заяви витягу з трекінгом відстеження про вручення адресату, що має значення для встановлення об`єктивної інформації щодо часу отримання позивачем оспорюваної постанови та, як наслідок, вирішення судом питання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із відповідним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

04 серпня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від позивача надійшла уточнена позовна заява з доданими до неї документами у якій позивач зазначає про те, що копію спірної постанови ним було отримано через засоби поштового зв`язку 24.05.2021 року.

Натомість, вимоги ухвали суду в частині необхідності надання поштового конверта чи його копії з наявним штрих-кодом та/або поштовим штемпелем на підтвердження дати отримання позивачем спірної постанови, позивачем не виконано, у зв`язку із чим у суду, враховуючи зазначення позивачем двох різних дат отримання ним спірної постанови, часовий проміжок яких складає майже місячний строк, відсутні об`єктивні можливості встановити фактичну дату отримання позивачем спірної постанови та як наслідок вирішити питання про можливість поновлення пропущеного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 1 ст. 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

У постанові від 05.08.2020 року винесеній за результатами розгляду адміністративної справи № 580/2245/19, Верховний Суд вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Строк звернення до суду з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він зацікавлений відновити порушені права, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

За вимогами ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що залишаючи позовну заяву без розгляду судом було вказано позивачу на необхідність надання відповідних доказів на підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду з відповідним позовом, та враховуючи, що позивачем на виконання вимог ухвали суду жодних допустимих та належних доказів часу отримання ним спірної постанови не надано, суд приходить до висновку про те, що строк звернення до суду позивачем пропущено з причин які неможливо вважати поважними, оскільки навіть безпосередньо самим позивачем зазначені дати отримання спірної постанови різняться.

При цьому, як повідомлено позивачем, копію спірної постанови ним було отримано 24.05.2021 року, разом з тим, з адміністративним позовом до суду він звернувся лише 29.06.2021 року, не зазначаючи при цьому жодних об`єктивно поважних причин пропуску строку звернення до суду з відповідним позовом, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали звернутися до суду у строк визначений законом.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід повернути позивачу на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 169 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області капітана поліції Ганайлюка Мирослава Олеговича, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя