Справа № 240/5206/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/5206/21
категорія 112010203
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати додаткової пенсії відповідно до ст.51, ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, починаючи з 01.01.2021, з урахуванням заробітних плат за 2018-2020 роки.
-зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській областіпровести перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 3, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, ч.2 ст.56 Закону із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, починаючи з 01.01.2021, з урахуванням заробітних плат за 2018-2020 роки.
В обгрунтування позову зазначає, що відповідачем не нараховується доплата за понаднормовий стаж, оскільки таку слід було встановити за понаднормовий стаж 15 років. У зв"язку з цим, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік. Отже, відмова відповідача у цьому є протиправною. Крім того, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, потерпілій особі, віднесеній до 3 категорії повинна становити 25 відсотків мінімальної пенсії за віком. Також зазначає, що пенсія маєж бути перерахована починаючи з 01.01.2021, з урахуванням заробітних плат за 2018-2020 роки.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що пенсія розрахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. Вказує, що застосування для обчислення пенсії позивача показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 - 2020 роки у зв`язку з перерахунком пенсії чинним законодавством не передбачено. Оскільки пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не призначалась жодних підстав для проведення перерахунку відповідно до пункту 2 статті 56 Закойу України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " немає. Додаткова пенсія відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується в межах чинного законодавства. З огляду на це, просить у позові відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
З 07.02.2003 позивач перебуває на обліку в Головному упраління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за віком, призначену на умовах статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" .
Відповідачем не заперечується, що страховий стаж позивача складає 47 років 10 місяців 24 дні.
На звернення позивача з питань перерахунку пенсії, листом від 05.11.2020 відповідачем повідомлено, основний розмір пенсії становить 1314,67 грн., 289,98 грн. - доплата за 27 років страхового стажу понад необхідних 20 років для жінок; 113,88 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, потерпілій, віднесеній до 3 категорії; 281,47 грн.- доплата до 2000 грн. Загальний розмір пенсіїз 01.05.2020 складає 2100 грн. Пенсія перерахована відповідно до вимог чинного законодавства.
На повторне звернення від 05.12.2021 відповідач листом від 11.01.2021 повідомив, що показник середньої заробітної плати за 2017-2019 роки застосовувався при призначенні пенсій у період з 01.01.2020 по 31.12.2020. Підстав для застосування зазначеного показника для перерахунку немає. Враховуючи норми статті 28 та п.4-1 Прикінцевих положень Закону №1058 за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст.27 Закону. За 27 років страхового стажу понад 20 років розмір пенсії збільшено на 27 відсотків мінімальної пенсії за віком як працюючій особі. Крім того, розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю становить 113,88 грн. Пенсія обчислена відповідно до вимог чинного законодавства.
Позивач вважає, що відповідачем протиправно не здійснено перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, починаючи з 01.01.2021, з урахуванням заробітних плат за 2018-2020 роки та додаткової пенсії у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, тому звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Щодо перерахунку пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен повний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, починаючи з 01.01.2021.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом № 1058-IV, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі також - Закон №1788-ХІІ).
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом № 796-XII.
Відповідно до статті 15 Закону № 1788-ХІІ умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, частиною другою статті 27 якого встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 796-ХІІ та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.
Законом № 796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
За змістом частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.
Частиною другою статті 56 Закону № 796-XII (в редакції, чинній до 11.10.2017) передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Разом з тим, порядок перерахунку пенсій Законом № 796-XII не визначений, а тому за аналогією закону застосовуються положення Закону № 1058-ІV.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, дана розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
При цьому, суд вважає за необхідне відмітити, що з 01.01.2004, з впровадженням в Україні пенсійної реформи, призначення та перерахунок трудових пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, лише на підставі Закону № 796-ХІІ без врахування положень Закону № 1058-IV є неможливим; і навпаки - застосування окремих положень Закону № 1058-IV не є перешкодою до використання до цієї категорії осіб при обрахунку пенсії Закону № 796-ХІІ.
Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону № 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.
Обставини справи свідчать про те, що позивач обрала умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-XII, що обчислена відповідно до Закону № 1058-IV.
Разом з тим, 11.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (надалі також - Закон № 2148-VIII), згідно із пунктом 3 частини другої розділу І якого частину другу статті 56 Закону № 796-XII доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV".
Так, норма частини другої статті 56 Закону №796-XII свідчить про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків. При цьому таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV.
Проте, пенсію за віком позивачу було призначено та обчислено ще з у 2003 році. Тобто, ще до 11.10.2017, тому пенсійний орган зобов`язаний був застосувати при обчисленні пенсії позивачу положення частини другої статті 56 Закону № 796-XII у редакції 2003 року.
Водночас, слід враховувати, що у Законі № 2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини другої статті 56 Закону № 796-XII, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін.
Також, нормою ч.3 ст. 27 Закону № 1058-IV надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом № 796-ХІІ.
Відповідно до статті 57 Закону № 796-ХІІ обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону № 1058-IV. У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Відтак, зміни, що внесені до частини другої статті 56 Закону № 796-ХІІ, стосуються порядку обчислення фактичного середньомісячного заробітку для пенсії та не можуть бути перешкодою для перерахунку пенсії у зв`язку із понаднормовим страховим стажем.
Суд відхиляє посилання відповідача на зміну правового регулювання положень частини другої статті 56 Закону № 796-XII у зв`язку із змінами, внесеними Законом №2148-VIII, як на правомірність оспорюваних дій, адже відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року № 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.
Враховуючи те, що пенсія за віком призначена позивачу в 2003 році, а зміни до частини другої статті 56 Закону № 796-XII внесені 03.10.2017, то в силу вимог частини першої статті 58 Конституції України такі зміни не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки позивач набула право на відповідний перерахунок пенсії значно раніше, ніж Закон № 2148-VIII набрав чинності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.04.2018 (справа № 565/1270/17) , 03.07.2018 (справа № 565/798/17), від 10.10.2018, 30.10.2018 у справах №№ 679/952/17, 565/1141/17, від 30.01.2020 у справі №560/1212/16-а, від 11.07.2019 у справі №565/118/17.
Підсумовуючи зазначене вище, суд вважає, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини другої розділу І Закону № 2148-VIII, згідно якого частину другу статті 56 Закону № 796-XII доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV", тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.
Відповідачем не заперечується, що страховий стаж позивача складає 47 років 10 місяців 24 днів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років для жінок, але не вище 75% заробітку та зобов"язання відповідача здійснити такий перерахунок пенсії з 01.01.2021.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку пенсії з урахуванням зарплати за 2018-2020 роки.
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у ст. 40 Закону №1058-IV й абзацом 1 ч. 1 цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.
Тобто, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.
Єдиний виняток із цього правила встановлювався в абзаці 3 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, який передбачав допустимість за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, виключення з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, періодів до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом 3 ч. 1 ст. 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Водночас закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 у справі № 461/4328/16-а.
Вказана норма передбачає врахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
З викладеного слідує, що застосування для обчислення пенсії позивача показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018 - 2020 роки у зв`язку з перерахунком пенсії чинним законодавством не передбачено, тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.
Щодо перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком.
Позивачу виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 113,88 грн.
Відповідно до положень ст. 51 Закону № 796-ХІІ (яка діяла з 1 січня 2013 року) особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ст. 51 Закону № 796-ХІІ було встановлено наступне:
- особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;
- особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ця редакція була визнана неконституційною. Правові наслідки визнання окремих положень закону неконституційним передбачені у ст. 152 Конституції України. Вказана норма передбачає, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, судом встановлено, що діяла попередня редакція статті 51 Закону 796-XII, яка визначає, що:
- особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.
- особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
- особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.
Відтак, чинним законодавством передбачалось, що особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.
Водночас, відповідно до підпункту 10 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" текст статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", прийнятого Верховною Радою України 28 грудня 2014 року за № 76-VIII, викладений у такій редакції:
"Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".
Вказана редакція ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з того часу не змінювалась та такою, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не визнавалась.
Відтак, суд не вбачає підстав для нарахування та виплати позивачеві щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю на підставі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2021, тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Беручи до уваги часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати у сумі 454 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос