Справа № 200/6333/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 р. Справа№200/6333/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка пов`язана з невиплатою позивачеві призначеної пенсії по інвалідності 2 групи;

зобов`язання відповідача розпочати перерахунок щомісячних пенсійних виплат позивачеві як особі з інвалідністю 2 групи з дня припинення виплати пенсії (позовні вимоги викладено з урахуванням нової редакції позовної заяви від 29 червня 2021 року).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії визначено частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає припинення виплат з такої підстави як скасування довідки внутрішньо переміщеної особи. Вважає отримання довідки добровільним рішенням і неправомірним встановлення відносно нього додаткових умов, що не передбачені законом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зазначено, що питання дотримання строку звернення до суду буде вирішено під час розгляду справи по суті.

04 серпня 2021 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, обчислюючи його з дати отримання позивачем рішення від 16 листопада 2020 року № 357 про відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності.

З огляду на фактичну передачу пенсійних справ до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судом прийнято до розгляду заяви по суті справи, докази, надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Проте юридичних підстав для здійснення процесуального правонаступництва немає. Постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» від 09 жовтня 2020 року № 925, наказ Пенсійного фонду України «Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України» від 02 листопада 2020 року № 115, на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в поданих документах, вказаний факт не підтверджують; на підставі цих документів реорганізація розпочата, а не є такою, що відбулась.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом у формі ID-картки, виданим 31 липня 2020 року. Місцем реєстрації позивача визначено місто Докучаєвськ Донецької області, тобто територія, непідконтрольна українській владі.

ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначено пенсію по інвалідності 2 групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням від 16 жовтня 2007 року.

З 01 жовтня 2020 року Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області взято на облік пенсійну справу ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи на підставі довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи від 09 вересня 2020 року.

16 вересня 2020 року позивачем до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подана заява з реквізитами Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»; 25 вересня 2020 року заява про зміну особистих даних, до якої, зокрема, було долучено довідку Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 17 вересня 2020 року про зняття з обліку довідки про реєстрацію внутрішньо переміщеної особи від 09 вересня 2020 року за ознакою «скасування довідки».

У листі від 19 листопада 2020 року відповідач зазначив, що пенсійну справу взято на облік у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, але підстав здійснювати нарахування та виплату пенсії по інвалідності немає у зв`язку з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 (відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи) та постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 (відсутність заяви з реквізитами Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»).

За результатами розгляду заяви позивача від 05 листопада 2020 року № 10235 відповідачем прийнято рішення від 16 листопада 2020 року № 357 про відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності з підстав: 1) звернення через ВЕБ-портал, а не особисто згідно з Порядком № 22-1, 2) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (абзац 10 частини другої статті 5 Закону № 1058-IV).

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV регламентовано, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, за змістом частини першої статті 49 Закону № 1058-IV припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом або судом відповідного рішення з підстав, визначених законом.

Судом встановлено, що нарахування та виплату пенсії по інвалідності припинено (не поновлено) у зв`язку з відсутністю (скасуванням) довідки внутрішньо переміщеної особи та у зв`язку із зверненням через ВЕБ-портал, а не особисто згідно з Порядком № 22-1.

Разом з тим, така підстава для припинення пенсії не передбачена частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV та не може впливати на реалізацію права на пенсійне забезпечення.

Посилання відповідача на приписи постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08 червня 2016 року № 365 стосовно того, що умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою, суд вважає неспроможними для спростування неправомірності припинення (не поновлення) виплати пенсії позивачеві з огляду на наступну правову позицію.

Верховним Судом викладено правовий висновок у рішенні від 03 травня 2018 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 805/402/18 (зразкова справа про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі), за яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Разом з тим абзацом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 (далі постанова № 637) передбачено, що […]. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. […].

При аналізі та застосуванні вказаної норми суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №826/11272/16, предмет розгляду якої стосувався визнання дискримінаційними і такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили з моменту прийняття, положень цього пункту у частині здійснення виплат через рахунки та мережу установ і пристроїв Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

За правовим висновком Верховного Суду норма спрямована саме на збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, забезпечення виплати пенсій та соціальних допомог, недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансуванню тероризму. Аналіз наведених норм права, свідчить про те, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, тому оспорюванні позивачем зміни до постанови № 637 не можуть вважатися дискримінаційними в розумінні положень закону.

Крім того, в іншій постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 219/3611/17 зазначено, що постановою № 637 передбачено виплату соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виключно через установи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», починаючи з 01 липня 2016 року, тобто до липня 2016 року позивач мав право на отримання пенсії в будь-якій банківській установі. Без відкриття позивачем рахунку в установі - Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» у відповідача відсутні правові підстави для виплати пенсії з 01 липня 2016 року і заборгованість з виплати пенсії, яка повинна нараховуватися відповідачем щомісячно з 01 липня 2016 року може бути виплаченою за умови відкриття позивачем рахунку в зазначеному банку.

Враховуючи, що позивач знаходиться на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як внутрішньо переміщена особа, доказів постійного проживання на підконтрольній території суду не надав, то з метою ефективного захисту порушених прав позивача на підставі частини другої статті 9 КАС України позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення від 16 листопада 2020 року № 357 про відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячні пенсійні виплати позивачеві як особі з інвалідністю 2 групи з дня припинення виплати пенсії на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

При аналізі і застосуванні норм права в цій справі судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 227/2158/17, постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 200/4379/20-а, від 19 листопада 2020 року у справі № 200/4115/20-а, від 20 січня 2021 року у справі № 200/8318/20-а.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду з огляду на положення частини другої статті 46 Закону № 1058-IV, правову позицію, викладену в пункті 41 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

Підстав для розподілу судового збору немає.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 листопада 2020 року № 357 про відмову в поновленні виплати пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: вул. Зелінського, буд. 27А, м. Маріуполь, Донецька область, 85548) нарахувати та виплатити щомісячні пенсійні виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) як особі з інвалідністю 2 групи з дня припинення виплат пенсії на рахунок, відкритий у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 серпня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська