Справа № 520/5341/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 р. № 520/5341/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волошина Д.А.,

за участю секретаря судового засідання - Суховарової О.А.,

представника позивача - не прибув,

представника відповідача - Лічман Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Хмельницькій області № від 17.08.2020 на суму 20000,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №18336-13 від 05.03.2021 на суму 20000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що застосування до нього штрафної (фінансової) санкції за відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників рівня пального у резервуарі є необґрунтованим, оскільки на об`єкті перевірки встановлені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального у резервуарі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.05.2021 об 11:30 год.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 28.07.2021 о 09:10 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог пославшись на обставини, викладені у відзиві на адміністративний позов, зазначив, що перевіркою встановлено порушення вимоги пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230, пункт 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: на АЗС, що розташований за адресою с.Соколівка, вул. Шевченка, 114, та належить суб`єкту господарювання «БРЕНТ+» 01.06.2020 зберігалося пальне за відсутності реєстрації витратоміра-лічильника в Реєстрі. Враховуючи вимоги п.п.230.1.2 п. 230.1 ст.230 та п.128-1.1 ст.128-1 ПК України до початку експлуатації резервуари та місця відпуску пального на акцизному складі повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані у Реєстрі. Згідно п.128-1.1 ст.128-1 ПК України не обладнання, відсутність реєстрації в Реєстрі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового. Відповідно до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми п. 128-1.1 ст. 128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів. Враховуючи, що штрафна санкція в розмірі 20000 гривень застосовується за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник (1 одиниця), а також за кожний незареєстрований витратомір-лічильник (1 одиниця) до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 20 000 грн.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" (далі за текстом ТОВ "БРЕНТ+") () є юридичною особою. Основним видом діяльності суб`єкта підприємницької діяльності є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30).

Посадовими особами контролюючого органу на виконання наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 20.07.2020 №1247 "Про проведення фактичної перевірки" та направлень від 20.07.2020 №1321 та №1328, на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України проведено фактичну перевірку ТОВ «БРЕНТ+», за місцем здійснення діяльності: Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, с. Соколівка, вул. Шевченка, 114.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки від 21.07.2020 №0193/22-01-32-01/41423131, у якому зафіксовано порушення вимог пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, а саме: не обладнання та/або відсутність реєстрації в Реєстрі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому за акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу.

За наслідками перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № про застосування штрафної санкції у розмірі 20000,00 грн за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції, код платежу: 21081103.

Позивачем оскаржено дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 15.12.2020 №35226/6/99-00-06-02-06-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № - без змін.

На підставі податкового повідомлення-рішення від 17.08.2020 № ГУ ДПС у Хмельницькій області за результатами адміністративного оскарження винесено податкову вимогу від 05.03.2021 №18336-13 на суму 20000,00 грн.

Щодо вирішення справи по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області №1247 від 20.07.2020 призначено проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарських об`єктів, через які здійснює діяльність ТОВ «БРЕНТ+», терміном 10 діб у період з 21.07.2020, за період діяльності платника податків з 01.07.2019 по 30.07.2020.

Суд зазначає, що вищевказаний наказ відповідає вимогам, що передбачені п.п. 81.1ст. 81 Податкового кодексу України, а саме, вказаний наказ містить: дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки контроль за дотриманням вимог чинного законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом пального, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, зокрема, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України; дата початку перевірки; тривалість перевірки, що відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України. Також вказаний наказ містить підпис першого заступника начальника ДПС та скріплений печаткою контролюючого органу.

Таким чином, оскільки вищевказаний наказ на перевірку відповідає вимогам чинного законодавства, то контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18.

Як зазначив відповідач у відзиві та не заперечував представник позивача, до початку перевірки представниками контролюючого органу ознайомлено особу, що проводила розрахункові операції, оператора АЗС ОСОБА_1 , зі змістом наказу на проведення перевірку та надано направлення на перевірку. Проте, оператор АЗС відмовилась від підпису у направленнях на перевірку від 20.07.2020 № 1328 та № 1321.

Відповідно до частин 4-5 п. 81.1 ст. 81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Оскільки особа, що проводила розрахункові операції, оператор АЗС ОСОБА_1 , в даній господарській одиниці відмовилась від підпису у направленнях на перевірку від 20.07.2020 № 1328 та № 1321, представниками відповідача складено Акт №0160/22-01-32-01/ НОМЕР_1 про відмову від підпису у направленні на перевірку, що слугувало підставою для початку проведення такої перевірки (п. 81.1 ст.81 ПК України) (а.с. 98).

Щодо виявленого під час перевірки порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України в частині не обладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Згідно із п. 128-1.1 ст. 128-1 Податкового кодексу України необладнення, та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 12 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідно до пункту 18 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються: з 1 липня 2019 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу); з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу); з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).

Постановою Кабінету Міністрів України № 891 від 22.11.2017 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів ( в подальшому Порядок), пунктом 15 якого встановлено, що реєстрацією у Реєстрі розпорядників акцизних складів, акцизних складів, резервуарів, прийнятих в експлуатацію, витратомірів та рівнемірів у розрізі акцизних складів є прийняття надісланих розпорядником акцизного складу електронних документів для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 1-4 і 6 пункту 5 цього Порядку.

Наказом Міністерства фінансів України № 944 від 27.11.2018, затверджено формати даних, структури та форм електронних документів для наповнення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, відповідно до якої встановлено, що реєстр складається із записів з посиланням на електронні документи, які подаються у вигляді таких форм: довідка про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі -Довідка 1); довідки подаються окремо щодо кожного акцизного складу пального, основна Довідка 1 надсилається окремо щодо кожного акцизного складу пального одноразово; коригуючі довідки формуються і надсилаються протягом трьох календарних днів з дати виявлення помилки (помилок) у наданій у довідках інформації; коригуюча довідка подається не частіше одного разу на добу.

Згідно даних податкової інформації у Реєстрі ТОВ «БРЕНТ+» зареєстровано 01.06.2020 коригуючу Довідку про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри (далі - Довідка) з уніфікованим номером акцизного складу - 1014387.

В даній Довідці зазначено: в Таблиці №1 «Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів» - інформація про рівнеміри відсутня; в Таблиці №2 «Інформація щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального паливом з акцизного складу» - інформація щодо витратомірів відсутня (а.с. 30-31).

Згідно коригуючої Довідки від 02.06.2020 з уніфікованим номером акцизного складу - 1014387: в Таблиці №1 «Інформацію щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них рівнемірів», а саме: на ємність для скрапленого вуглеводного газу з серійним номером резервуара - 74, об`ємом - 10,00 м3 зареєстровано рівнемір за № 40843, який установлено - 02.06.2020; в Таблиці №2 «Інформацію щодо витратомірів, установлених на акцизному складі пального на місцях відпуску пального паливом з акцизного складу», зареєстрований витратомір серійний (ідентифікаційний) № 1341, який установлено та зареєстровано 02.06.2020 (а.с. 32-33).

Таким чином, оскільки перевіркою встановлено, що позивачем зберігалося пальне за відсутності реєстрації витратоміра-лічильника в Реєстрі, а рівнемір та витратомір на ємність для скрапленого вуглеводного газу установлено позивачем 02.06.2020, то контролюючим органом правомірно винесене податкове повідомлення-рішення № від 17.08.2020, яким застосовано до ТОВ "БРЕНТ+" штрафні санкції на суму 20000,00 грн.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на підставі вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області №18336-13 від 05.03.2021 на суму 20000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків обтяжені обов`язком сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За правилами п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У відповідності до п. 56.1, 56.2, 56.18 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Податкове повідомлення - рішення № від 17.08.2020 вручено представнику позивача 01.09.2020, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12-15).

Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачем 09.09.2020 з дотриманням встановленого строку до Державної податкової служби України направлено скаргу на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № (а.с. 16-19), однак, як зазначив представник позивача у позовній заяві, рішення за результатами розгляду скарги на момент подання позовної заяви ним не отримано.

Як вбачається з матеріалів справи податкова вимога від 02.03.2021 №18336-13 винесена на суму 20000,00 грн та отримана представником позивача 22.03.2021 (а.с. 20-24), оскільки, як зазначив представник відповідача, за результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення від 15.12.2020 №35226/6/99-00-06-02-06-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № - без змін.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 витребувано у Державної податкової служби України рішення за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" №б/н від 08.09.2020 на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № та докази його направлення та вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+".

На виконання зазначеної ухвали суду Державною податковою службою України листом від 29.06.2021 №7894/5/99-00-20-01-01-05 надано до суду рішення про результат розгляду скарги ТОВ "БРЕНТ+" на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № та докази його направлення позивачу, а саме список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 15.12.2020, копію фіскального чеку про направлення рішення та копію конверту з довідкою про причини повернення листа відправнику :"за закінченням встановленого терміну зберігання".

З вищезазначених доказів направлення рішення про результат розгляду скарги ТОВ "БРЕНТ+" на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 № судом встановлено, що Державною податковою службою України зазначене рішення направлено за адресою: вул. Соборна, буд. 121, м. Тальне, Черкаська обл., проте згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи позивача - 61082, Харківська обл., місто Харків, проспект Московський, будинок 144, кімната 206-1.

Зазначена адреса позивачем також вказана у скарзі на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 №, при цьому матеріали справи не містять доказів, що позивач повідомляв контролюючий орган про направлення кореспонденції за адресою вул. Соборна, буд. 121, м. Тальне, Черкаська обл., у зв`язку з чим в ході судового розгляду встановлено та підтверджується факт неотримання позивачем рішення за результатом розгляду скарги ТОВ "БРЕНТ+" на податкове повідомлення-рішення від 17.08.2020 №.

Суд зазначає, що відповідно до п. 52-8 Підрозділу 10. Інші перехідні положення Розділу XX. Перехідні положення ПК України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

З огляду на приписи п. 52-8 Підрозділу 10. Інші перехідні положення Розділу XX. Перехідні положення ПК України, враховуючи, що на території України продовжується карантин, скарга була розглянута та прийнято рішення, яке надіслане не за адресою місцезнаходження позивача, суд приходить до висновку, що до закінчення карантину процедура адміністративного оскарження не породжує будь яких наслідків, передбачених ст. 56 ПК України.

Отже, процедура адміністративного оскарження на момент винесення контролюючим органом податкової вимоги №18336-13 від 05.03.2021 не була завершена, оскільки рішення, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, належним чином не направлено та не вручено позивачу, а тому податковий борг на момент складання податкової вимоги є неузгодженим та податкова вимога Головного управління ДПС у Хмельницькій області №18336-13 від 05.03.2021 на суму 20000,00 грн підлягає скасуванню.

Суд вказує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

А згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" (пр-т Московський, буд. 144, к. 206-1, м. Харків, 61082, ) до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, буд. 17, м. Хмельницький, 29000, ЄДРПОУ ВП 44070171) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №18336-13 від 05.03.2021 на суму 20000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ+" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області суму сплаченого судового збору у розмірі 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05.08.2021.

Суддя Д.А.Волошин