Справа № 640/6163/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Київ № 640/6163/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в розглянувши в у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу адміністративну справу:

за позовомПредстоятеля Церкви, патріарха Київського і Всієї Русі-України ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
провизнання протиправним та скасування наказу №189/7 від 22.01.2019

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Предстоятель Церкви Патріарх Київський і Всієї Руси-України ОСОБА_1 (ОСОБА_1) із позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 22.01.2019 №189/7 «Про відмову в задоволенні скарги Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2020 задоволено заяву Релігійної організації «Київська Митрополія Української Православної Церкви (Православної Церкви України)» та залучено її до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.02.2020 позивачу відмовлено в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів в адміністративній справі №640/6163/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що від імені та в інтересах релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії приватного нотаріуса - державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивач є Патріархом Київської і всієї Руси - України та обраний предстоятелем Української Православної Церкви Київського Патріархату найвищим церковним органом - Помісним Собором довічно та не може бути позбавлений цього статусу за власним бажанням, за волевиявленням інших юридичних осіб, в тому числі і державних органів. Помісний Собор Української Православної Церкви Київського Патріархату є засновником релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» та не приймав рішення про ліквідацію релігійного центру - релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату», не створював її ліквідаційної комісії та не призначав її головою ОСОБА_2 Тому, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про започаткування процедури припинення релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» та призначення головою її ліквідаційної комісії ОСОБА_2 не відповідають дійсним обставинам. З огляду на викладене Міністерство юстиції України необґрунтовано застосувало ці відомості, відмовляючи позивачу в задоволенні скарги без розгляду по суті, та стверджуючи, що з 29.07.2019 позивач не є керівником цієї релігійної організації та немає повноважень щодо підписання та подання вищевказаної скарги.

Решта доводів позивача про протиправність оскаржуваного рішення стосується протиправності ліквідаційної процедури релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату».

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні, стверджуючи, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні скарги позивача без її розгляду по суті, обґрунтовано використав відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно того, що керівником релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» є інша особа, а не позивач.

Третя особа також висловила свої заперечення щодо позовних вимог, стверджуючи, що релігійна організація «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» перебуває в стані припинення, її керівником наразі є голова ліквідаційної комісії ОСОБА_2, тому Міністерство юстиції України при прийнятті оскаржуваного рішення обґрунтовано дійшло висновку про відсутність у позивача повноважень щодо звернення зі скаргою від імені названої релігійно організації.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що позивач від імені та в інтересах релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної Церкви Київського Патріархату» звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 10.12.2019 №418 на рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.11.2019 №49748834.

Наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2020 №189/7 відмовлено у задоволенні скарги Київського Патріарху Української Православної Церкви в особі Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що скарга подана особою, яка не має на це повноважень.

Підставою для видання Міністерством юстиції України цього наказу слугував висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 24.12.2019 за результатами розгляду скарги Київського Патріархату Української Православної Церкви в особі Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1 від 10.12.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №43690-33-19.

Оцінюючи правомірність вищевказаного наказу, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 (далі Положення №228) Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» врегульовані відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 7 визначено повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав. Так, відповідно до пункту 5 частини першої указаної статті Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Аналогічні повноваження Міністерства юстиції України визначені також підпунктом 83-7 пункту 4 Положення №228.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок №1128).

Цей Порядок визначає процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами.

Разом з тим наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Положення №37/5).

Відповідно до пунктів 2 і 3 розділу 1 Положення №37/5 Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Положення №37/5 рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб`єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою-п`ятою статті 166-11 та статтею 166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв`язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв`язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб`єкта, що буде вчиняти такі дії.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ Положення №37/5 висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу структурний підрозділ Міністерства юстиції України з розгляду скарг у сфері державної реєстрації подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законами, у формі наказу.

Пунктом 7 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

Аналогічна норма міститься в пункті 7 Порядку №1128, відповідно до якої у разі коли встановлено, що скаргу оформлено без дотримання вимог, визначених Законами, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті із зазначенням вичерпної інформації про підстави для такої відмови. Згадане рішення у формі наказу не позбавляє особу права на повторне звернення із скаргою в межах визначених законодавством строків.

Як вбачається з висновку Комісії, скарга Київського Патріархату Української Православної Церкви від 19.11.2019 №418 підписана Патріархом Київським і всієї Руси - України ОСОБА_1. При цьому відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником та підписантом юридичної особи до 29.07.2019 був Патріарх ОСОБА_1 - ОСОБА_1 Згідно з відомостями указаного Реєстру повноваження перейшли до ліквідаційної комісії (Комісії з припинення) 29.07.2019 та підписантом є інша особа - Яременко. З огляду на викладене та Комісія дійшла висновку, що скарга підписана особою, яка не має на це повноважень, та на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128 рекомендувала відмовити у задоволенні скарги Київського Патріархату Української Православної Церкви в особі Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1.

Суд погоджується з таким висновком Комісії та уважає, що Міністерство юстиції України обґрунтовано видало оскаржуваний наказ на підставі цього висновку з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації.

Як зазначено в частині першій статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється (абзац 1 частини третьої статті 105 Цивільного кодексу України).

Так, постановою Помісного Собору Української Православної Церкви Київського Патріархату від 15.12.2018 вирішено припинити діяльність релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» після створення релігійної організації «Митрополія Православної Церкви України» та реєстрації її статуту.

Наказом Міністерства культури України від 30.01.2019 №54 зареєстровано статут релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» у новій редакції.

Засіданням Священного Синоду Української Православної Церкви (Православної Церкви України) від 27.07.2019, оформленого журналом №43, та винесеним на підставі цього Указом Предстоятеля Православної Церкви України Митрополита Київського і всієї України Епіфанія від 27.07.2019 №478 вирішено:

- припинити діяльність релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» шляхом реорганізації, а саме шляхом приєднання до релігійної організації «Митрополія Православної Церкви України»;

- створити ліквідаційну комісію для припинення діяльності релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» у складі: Митрополита Черкаського і Чигиринського ОСОБА_2 (в миру ОСОБА_2 ), Архієпископа Чернігівського і Ніжинського ОСОБА_3 (в миру ОСОБА_3 ), Протоієрея ОСОБА_4 , Архієпископа Тернопільського і Кременецького ОСОБА_5 (в миру ОСОБА_5 ) та Протоієрея ОСОБА_6;

- призначити головою ліквідаційної комісії Митрополита Черкаського і Чигиринського ОСОБА_2 (в миру ОСОБА_2).

Згідно з частиною першою статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Як убачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 29.07.2019 Київська Патріархія Української Православної Церкви Київського Патріархату (код 22894788) з 29.07.2019 перебувала у стані припинення, а головою комісії з припинення або ліквідатором вказано ОСОБА_2 При цьому суд звертає увагу, що 13.12.2019 до названого Реєстру внесено запис про припинення вищевказаної релігійної організації.

Відповідно до частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином, на момент звернення позивача зі скаргою до Міністерства юстиції України він не є особою, уповноваженою діяти від імені Київської Патріархії Української Православної Церкви Київського Патріархату, отже указана скарга ним без належних на те повноважень.

Аналогічні висновки щодо відсутності у ОСОБА_1 повноважень діяти від імені Київської Патріархії Української Православної Церкви Київського Патріархату висловлена також Шостим апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 06.11.2019 у справі №640/111678/19.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів стосовно протиправності про запровадження ліквідаційної процедури релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату», створення її ліквідаційної комісії та призначення головою цієї комісії ОСОБА_2, а також про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про вказані обставини.

Відтак, Міністерство юстиції України обґрунтовано використало відомості про те, що уповноваженим представником релігійної організації «Київська Патріархія Української Православної церкви Київського Патріархату» є голова її ліквідаційної комісії ОСОБА_2, а не Київський Патріархат Української Православної Церкви в особі Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1, у якого відповідно відсутні повноваження на підписання та звернення до Міністерства юстиції України зі скаргою від імені та в інтересах цієї релігійної організації.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Предстоятеля Церкви Патріарха Київського і всієї Руси - України ОСОБА_1 (ОСОБА_1) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур