Справа № 640/21867/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо встановлення постановою від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2020 році виплати до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій - 1390 гривень;

- визнати протиправним та нечинним нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, а саме: постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у частині: «1. Установити, що: 1) у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення... у таких розмірах: ... учасникам бойових дій... - 1390 гривень»;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України прийняти нову постанову, якою відновити порушені права і соціальні гарантії позивача, або викласти оскаржувану частину постанови від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у наступній редакції: « 1. Установити, що: 1) у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення у таких розмірах:...учасникам бойових дій... - 8190 гривень».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково - визнано протиправним та нечинним пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» щодо виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в частині визначення розміру виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій у сумі - 1390 гривень.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду від 14 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відмовивши у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції обмежив його права та соціальні гарантії, встановлені Конституцією України та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач наголошує на тому, що посилання суду на дискреційні повноваження Кабінету Міністрів України вступає у конфлікт із законодавчим регулюванням правовідносин.

Відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови у задоволенні адміністративного позову в цій частині. Такі вимоги обґрунтовані тим, що рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 не впливає на законність постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112. Скаржник просить врахувати, що згідно з бюджетним законодавством, нормативно-правове визначення механізму використання бюджетних коштів, передбачених бюджетними програмами, належать до дискреційних повноважень головних розпорядників таких коштів, які в свою чергу розробляють відповідні проекти актів Уряду з нормативним визначенням процедури надання бюджетних коштів одержувачам. Відповідач наголошує, що на момент прийняття оскаржуваної постанови п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, який визначав особливості застосування ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», були чинними. Відповідно, постанова від 19 лютого 2020 року № 112 на час її прийняття повністю узгоджувалася з нормами національного та міжнародного права, була погоджена з відповідними міністерствами, а її суть полягала у встановленні розмірів та порядку виплати у 2020 році грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Додатково Кабінет Міністрів України зазначає, що рішення суду від 14 квітня 2021 року не є вмотивованим.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. Також представник Кабінету Міністрів України заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_1 та просив суд відмовити в її задоволенні з тих підстав, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення в частині відмови в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився. Колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» було визначено розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, а також встановлено особливості її виплати.

Не погоджуючись із діями Кабінету Міністрів України щодо встановлення розміру такої допомоги для учасників бойових дій, а також із постановою від 19 лютого 2020 року № 112 у відповідній частині, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова на час її прийняття повністю узгоджувалася з нормами національного та міжнародного права, була погоджена з відповідними міністерствами, а її суть полягала у встановленні розмірів та порядку виплати у 2020 році грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань в межах бюджетних призначень, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Підставою для визнання протиправним та нечинним пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 стало те, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Кабінету Міністрів України прийняти нову постанову, якою відновити порушені права і соціальні гарантії було відмовлено з посилання на те, що на підставі рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 дію ч. 5 ст. 12 Закону України Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка встановлює розмір відповідної соціальної виплати, було відновлено.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Першочергово колегія суддів вважає необхідним перевірити наявність у позивача права на звернення до суду з цим позовом, адже положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливе коло осіб, які наділені правом оскаржувати нормативно-правові акти.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 січня 1999 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Позивач зазначає, що у 2020 році йому було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1390 грн 00 коп., передбаченому пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». На підтвердження зазначених доводів позивач надав виписку по картковому рахунку.

Враховуючи, що положення вказаної постанови були застосовані до ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що він має право на оскарження зазначеного нормативно-правового акту в судовому порядку.

Правовий статус ветеранів війни та умови їх життєзабезпечення, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV положення ст. 12 вказаного Закону було доповнено ч. 5 такого змісту «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

У подальшому п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначені зміни до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Кабінет Міністрів України на виконання зазначеної норми прийняв постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно з вказаною постановою у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій належить здійснювати у розмірі 1390 грн 00 коп.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Перевіряючи обґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на вказані особливості правого регулювання правовідносин, пов`язаних з визначенням розміру разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 3 ч. 1 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України «Про Кабінет Міністрів України».

Основні повноваження Кабінету Міністрів України у сфері соціальної політики визначені у п. 2 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону.

Зазначена норма права прямо не наділяє Кабінет Міністрів України повноваженнями щодо встановлення розмірів соціальних виплат. Разом з тим відповідним повноваженням відповідача було наділено п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

На час прийняття постанови від 19 лютого 2020 року № 112 положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України були чинними, у зв`язку з чим дії Кабінету Міністрів України щодо встановлення розміру разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій на 2020 рік є такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Доводи позивача про те, що встановлений постановою від 19 лютого 2020 року № 112 розмір такої допомоги є меншим у порівнянні з тим, що передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів вважає необґрунтованими, адже зміст повноважень, наданих Кабінету Міністрів України положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, полягає саме у встановленні розмірів соціальних виплат, що є відмінними від передбачених вказаним Законом. Критерієм для визначення Кабінетом Міністрів України розміру разової грошової допомоги до 05 травня є фінансові ресурси державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування у 2020 році, а не положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України щодо встановлення у 2020 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня, учасникам бойових дій - 1390 грн 00 коп.

Разом з тим з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування - втратили чинність.

Отже, з 27 лютого 2020 року відсутня норма права, яка передбачає можливість встановлення Кабінетом Міністрів України разової грошової допомоги до 05 травня в іншому розмірі ніж передбачений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У зв`язку з цим починаючи із вказаної дати постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить розглядати як два нормативно-правові акти, що мають спільний предмет правового регулювання та встановлюють різний розмір щорічної разової допомоги до 5 травня.

Відповідно до ч. 9 ст. 264 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 в частині визначення розміру разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій не відповідає правовому акту вищої юридичної сили - ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та нечинним пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 у відповідній частині.

Перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги Кабінету Міністрів України про те, що рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 не впливає за законність постанови від 19 лютого 2020 року № 112, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Колегія суддів наголошує на тому, що підстави для визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним можуть існували не лише з моменту його прийняття, а й виникнути протягом усього періоду його дії, у тому числі внаслідок зміни обсягу повноважень органу, що видай такий акт чи зміни особливостей правового регулювання спірних правовідносин.

Погоджуючись із доводами відповідача про те, що на час прийняття постанова від 19 лютого 2020 року № 112 відповідала вимогам п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів наголошує на тому, що ухваленням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 такий нормативно-правовий акт набув ознак протиправності.

Разом з тим після 27 лютого 2020 року Кабінет Міністрів України самостійно не прийняв рішення про визнання постанови від 19 лютого 2020 року № 112 такою, що втратила чинність. У зв`язку з цим вказаний нормативно-правовий акт підлягає визнанню нечинним в оскаржуваній частині саме в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо необхідності зобов`язання Кабінету Міністрів України прийняти нову постанову, якою відновити порушені права і соціальні гарантії або викласти оскаржувану частину постанови від 19 лютого 2020 року № 112 у редакції, яка передбачатиме виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій у розмірі 8190 грн 00 коп. колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів додатково наголошує на тому, що з 27 лютого 2020 року Кабінет Міністрів України втратив повноваження визначати розмір зазначеної соціальної виплати.

Крім того суд першої інстанції правильно зазначив, що розмір разової грошової допомоги до 05 травня для учасників бойових дій встановлений безпосередньо Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як раніше зазначалося, згідно з ч. 5 ст. 12 вказаного Закону щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Висновки суду в цій справі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 640/9677/20. У межах вказаної справи позивач оскаржував дії Кабінету Міністрів України та п. 4 постанови від 19 лютого 2020 року № 112, однак у частині встановлення розміру разової грошової допомоги до 5 травня для інвалідів війни 1 групи.

Зміст висновків Верховного Суду полягає у тому, що на момент прийняття оскаржуваної постанови, Кабінет Міністрів України діяв у межах визначених законом повноважень та на виконання положень п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. Однак з дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 3-р/2020, тобто з 27 лютого 2020 року, розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни визначається відповідними статтями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому абз. 4 пп. 1 п. 1 постанови від 19 лютого 2020 року № 112, в якому Кабінет Міністрів України визначив інші, ніж у вказаному Законі, розміри щорічної допомоги до 5 травня, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційних скарги позивача та відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 02 серпня 2021 року.