Справа № 580/3024/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року Справа № 580/3024/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Черкаського обласного територіального центру

комплектування та соціальної підтримки

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі Відповідач), в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо необхідності проведення із позивачем своєчасного, повного, фактичного розрахунку при звільненні з військової служби;

2) стягнути з Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби в сумі 383 284,34 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року позовну заяву повернуто у зв`язку з пропуском Позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом судового розгляду в цій справі є публічно-правовий спір, а тому Позивач міг звернутися з таким позовом у межах місячного строку, визначеного частиною 5 статті 122 КАС України.

Разом з тим, суд вказав, що строк звернення до суду з цим позовом в частині вимог щодо компенсації за несвоєчасну виплату грошової компенсації за неотримане речове майно сплив 15.10.2018, за одноразову грошову допомогу 31.08.2018. Щодо компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки суд зауважив, що її виплата здійснена на підставі та виконання судового рішення в іншій справі (№ 580/5034/20).

При цьому, суд зазначив, що Позивач не подав заяву про поновлення йому строку звернення до суду з цим позовом і не усунув недоліки його позову, вказані в ухвалі про залишення його без руху.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зазначаючи, що остаточний розрахунок при звільненні з ним було проведено лише 29.04.2021, а 18.05.2021 він звернувся до суду з цим позовом, тобто в межах місячного строку.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження в цій справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2021 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.
Так, статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано вимоги до позовної заяви.

Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин першої - четвертої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Позовна заява повертається позивачеві, зокрема, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом з тим, відповідно до частин першої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частинами першою, другою статті 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

При цьому, якщо спір виник з приводу здійснення роботодавцем несвоєчасного розрахунку з працівником при його звільненні, то перебіг відповідного строку звернення до суду розпочинається з дня проведення відповідного остаточного розрахунку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивач, звертаючись до суду з позовом у цій справі, оскаржував бездіяльність Відповідача щодо несвоєчасного здійснення з ним розрахунку при його звільненні, як такого, наполягаючи на тому, що такий розрахунок Відповідачем проведений лише 29.04.2021, тобто в день здійснення останньої виплати (компенсація за невикористану додаткову відпустку).

При цьому, апеляційний суд зазначає, що саме такі обставини мають значення для вирішення питання щодо відкриття провадження у цій справі, а решта, зокрема щодо черговості здійснення Відповідачем розрахунків з Позивачем та щодо підстав їх проведення (у тому числі за рішенням суду у справі № 580/5034/20) підлягають оцінці судом при вирішення даного спору по суті заявлених позовних вимог.

Також судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо не зазначення Позивачем обґрунтування порушення його права Відповідачем, оскільки відповідні доводи містяться в позовній заяві та є достатніми для висновку про наявність у Позивача права на звернення до суду з цим позовом, а інші обставини, як відзначалося вище, підлягають дослідженню безпосередньо вже під час судового розгляду цієї справи по суті.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в цьому випадку судом першої інстанції було неповно з`ясовано питання щодо відповідності позовної заяви вимогам КАС України та передчасно її повернуто позивачу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, установленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплено «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле. Проте ці права не є абсолютними та можуть обмежуватися, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (рішення ЄСПЛ від 17.01.2012 у справі «Станєв проти Болгарії» та від 21.02.1975 у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства»).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд враховує вказані вище рішення ЄСПЛ, оскільки відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної та порушення права позивача на доступ до суду.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 03 серпня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова