Справа № 240/5542/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/5542/21
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати п.22 рішення Міністерства оборони України , оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 лютого 2021 року №18, про відмову мені у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням первинно інвалідності 3 групи із 29.07.2020, внаслідок травми ТАК пов`язаної із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням мені первинно інвалідності 3 групи із 29.07.2020, внаслідок травми ТАК пов`язаної з захистом Батьківщини в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020.
В обґрунтування позову вказує, що згідно довідки МСЕК серії ЖИА №103086 від 09.04.2009 року виданої Житомирською обласною МСЕК я був визнаний інвалідом третьої групи за загальним захворюванням по зору. Було визнано що захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. У червні 2017 року у складі ЗСУ приймав безпосередню участь в зоні проведення антитерористичної операції. Згідно витягу протоколу засідання 11 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №408 від 16 липня 2020 року) наявна у мене травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі вищезазначених та інших документів Житомирською обласною МСЕК-2 мені первинно було встановлено третю групу інвалідності терміном на три роки та згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААВ №015916 від 02.09.2020 визначено, що отримана мною травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. З метою реалізації наданого мені законом права на отримання одноразової грошової допомоги в установленому порядку я звернувся до МО України із заявою про виплату мені одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.16 ЗУ «Про соціальний І правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно із п. 22 витягу із протоколу N918 від 15 лютого 2021 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум мені відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги. Вважає відмову протиправною, а свої права порушеними. Просить позов задовольнити позов.
Ухвалою суду від 05.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
До суду 16.06.2021 надійшла заява відповідача про залучення третьої особи - Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 16.06.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що оскільки з дня первинного встановлення III групи інвалідності у позивача внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчих Сил ООН (09.04.2009) до встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (29.07.2020) минуло понад два роки, відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі. Твердження про різні причини інвалідності, та відповідно різні підстави для призначення одноразової грошової допомоги є помилковими, оскільки для обчислення дворічного строку - зміна причини інвалідності самостійного правового значення не має, і такий строк обчислення з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. Просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідь на відзив надійшла до суду 24.06.2021.
У період із 26.06.2021 по 12.07.2021 (включно) головуюча суддя перебувала у відпустці.
Пояснення третьої особи надійшли до суду 27.07.2021.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Позивач у позовній заяві вказує та відповідачем визнається, що згідно довідки МСЕК, позивачу при первинному огляді було встановлено третю групу інвалідності з 09.04.2009, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №720669, позивачу при повторному огляді з 11.04.2011 було встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Як вбачається з витягу із протоколу засідання 11 Регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - протокол №408 від 16 липня 2020 року - закрита черепно - мозкова травма, акубаротравма, одержана 20.06.2017 колишнім військовослужбовцем, старшим прапорщиком ОСОБА_1 , під час бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується актом про нещасний випадок №422.
Як вбачається з Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №015916, ОСОБА_1 при первинному огляді 02.09.2020 встановлено третю групу інвалідності з 29.07.2020. Причина інвалідності - травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.
Сторонами визнається, що позивач звернувся із заявою та пакетом документів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності з 29.07.2020.
Як вбачається з Витягу із протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №18 від 15.02.2021, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги старшому прапорщику у відставці ОСОБА_1 , якому 09.04.2009 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН (довідка МСЕК серії ЖИА №103086 від 09.04.2009), а 29.07.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12ААВ №015916 від 29.07.2020). Згідно з п.4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку №975 у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІІ (далі - Закон №2232).
Згідно із ст.41 Закону №2232 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час виконання ними обов`язків служби здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, зокрема права військовослужбовців, визначені розділом II вказаного Законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Частиною 2 пункту 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Судом при дослідженні оскаржуваного рішення №18 від 15.02.2021 встановлено, що відмовляючи у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач вказує, що 09.04.2009 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН (довідка МСЕК серії ЖИА №103086 від 09.04.2009), а 29.07.2020 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Однак, суд вважає такий виклад обставин помилковим, оскільки при досліджені судом довідки МСЕК серія 12ААВ №015916 від 02.09.2020 встановлено наявність тексту наступного змісту: "Огляд інваліда - первинний, причина інвалідності - травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини".
Тоді як, 09.04.2009 під час первинного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН (довідка МСЕК серії ЖИА №103086 від 09.04.2009).
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачу з 29.07.2020 при первинному огляді, тобто вперше, встановлено інвалідність, що пов`язана із захистом Батьківщини.
Отже, саме 15.11.2019 є днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності.
Відповідно до п. "б" ч. 1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідач посилався на п 4 ст. 16-3 Закону №2011 та п. 8 Порядку №975.
Пунктом четвертим статті 16-3 Закону України №2011-ХІІ визначено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. (пункт 8 Порядку №975 ).
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для таких висновків.
По-перше, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю у разі встановлення інвалідності третьої групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.
По-друге, встановлене абз.2 п. 4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п. 8 Порядку №975 обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги поширюється винятково на випадки, коли під час повторного огляду у понад дворічний строк: 1) змінилася група інвалідності після первинного встановлення інвалідності, або 2) змінився відсоток ступеня втрати працездатності без встановлення групи інвалідності.
З огляду на вказане, суд дійшов до висновку про те, що закон пов`язує підстави для відмови у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, в даному випадку виключно з моментом первинного встановлення інвалідності.
Судом встановлено, що з 29.07.2020 під час огляду МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю третьої групи внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААВ №015916 від 02.09.2020), вказаний факт встановлено первинно, тобто вперше за правилами, врегульованими статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а відповідач протиправно відмовив у її виплаті.
Посилання відповідача у оскаржуваному рішенні на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставним, оскільки у даному випадку йдеться не про виплату такої допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, а про її призначення і виплату саме у зв`язку із встановленням позивачу групи інвалідності, що є підставою для виплати одноразової грошової допомоги без обмеження будь-якими строками після встановлення відсотку втрати працездатності.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Таким чином, пункт 22 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 лютого 2021 року №18, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначені та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним та підлягає скасуванню.
Приписами п.1.15 Інструкції визначено, якщо строк переогляду особи пропущено з поважних причин, інвалідність поновлюється МСЕК з дня її зупинення, але не більше ніж за три роки.
Перегляд позивача був призначений на 11.04.2012 (виписка з акту огляду МСЕК до довідки серії 10 ААА№720669). Позивач мотивуючи своє право на отримання одноразової допомоги вказує, що враховуючи покращення стану здоров"я не став проходити наступний переогляд і продовжував службу у лавах ЗСУ.
Враховуючи, що позивач втрати статус інваліда третьої групи, а 29.07.2020 під час огляду МСЕК його визнано особою з інвалідністю третьої групи внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААВ №015916 від 02.09.2020), вказаний факт встановлено первинно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Суд вважає, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправним та скасувати п.22 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №18 від 15.02.2021, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, з 29.07.2020, внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому при первинному огляді третьої групи інвалідності, внаслідок травми, так, пов`язаної із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення третьої групи інвалідності - 29.07.2020.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук