Справа № 560/142/21
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/142/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

04 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Зіньківський пивзавод" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2020,

В С Т А Н О В И В :

04 січня 2021 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Зіньківський пивзавод", звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2020 ГУ ДПС в Хмельницькій області в частині застосування штрафу у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень, 00 коп.).

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "С" № від 09.09.2020.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Зіньківський пивзавод" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що на думку відповідача, застосування мінімальної штрафної санкції в розмірі 17000 грн. є правомірним, оскільки суб`єкт господарювання не можу бути звільнений від відповідальності за порушення ч. 20 ст. 15 Закону №481 лише через відсутність належних доказів того, що продані алкогольні напої належать до отриманої партії товару.

При цьому, апелянт також наголошує, що абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №481 побудований таким чином, що яка б не була вартість отриманої партії товару, розмір штрафної санкції не може бути меншим 17 000 грн., однак судом першої інстанції оцінка даним доводам не надана.

Крім того, апелянт вказує, що Закон №481 не пов`язує відповідальність суб`єкта господарювання з тим, хто саме здійснив правопорушення, в даній справі- роздрібний продаж алкогольних напоїв без наявності на те відповідної ліцензії, а визначає, що необхідною умовою для відповідальності суб`єктів господарювання є саме факт реалізації алкогольного напою без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Зіньківський пивзавод" з 05.07.2001 здійснює виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.34 Оптова торгівля напоями; 11.06 Виробництво солоду; 11.05 Виробництво пива.

На виконання наказу ГУ ДПС в області від 13.08.2020 №1432 "Про проведення фактичної перевірки", на підставі п.п.80.2.5 п.80,2 ст.80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального проведено фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Зіньківський пивзавод".

В ході проведення фактичної перевірки ТОВ "Зіньківський пивзавод" встановлено, що 14.08.2020 охоронцем даного підприємства ОСОБА_1 здійснено продаж 2 пляшок алкогольного пива марки "Золотое экспортное пиво Зиньковь", ємністю 1,5 л. на загальну суму 80 грн., розрахунковий документ, встановленого зразка, на повну суму покупки (фіскальний чек) не роздруковано та не видано.

При цьому, на час проведення фактично перевірки у ТОВ "Зіньківський пивзавод" відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними виробами.

За результатами перевірки встановлено, що ТОВ "Зіньківський пивзавод" порушення вимоги ч.20 ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" здійснено реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями; та п.1, п.2 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995 із змінами та доповненнями (далі - Закон №265), розрахункову операцію проведено без застосування реєстратора розрахункових операцій.

За наслідками перевірки складено акт фактичної перевірки №0239/22-01-32-01/31264911 від 14.08.2020.

На підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області 09.09.2020 винесено податкові повідомлення-рішення № за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в сумі 22400 грн. (800 л.х14 грн. х 200%) та № за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 8 грн. (80 грн. х 10%).

Позивач не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку, передбаченому ст. 56 Податкового кодексу України до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 11.12.2020 №34997/6/99-00-06-02-06-06 скаргу ТОВ "Зіньківський пивзавод" задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення від 09.09.2020 № скасовано у частині 5400,00 грн застосованих штрафних санкцій у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 09.09.2020 в частині застосування штрафної санкції в розмірі 17 000 грн., звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення №43/21-05 від 14.08.2020 складений на ОСОБА_1 (працівника ТОВ "Зіньківський пивзавод") за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а отже відповідальність понесло не ТОВ "Зіньківський пивзавод", а зокрема фізична особа ОСОБА_1 .

Також, з матеріалів справи встановлено, що на момент перевірки пиво у кількості 800 літрів знаходилось на складі готової продукції і не було реалізовано, при цьому право на реалізацію ТОВ "Зіньківський пивзавод" має на підставі ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, виключно пивом для виробників пива з обсягом виробництва до 3000 гектолітрів на рік, реєстраційний номер № 00037 від 20.11.2019.

Суд вказав, що працівниками ГУ ДПС в Хмельницькій області під час проведення перевірки не встановлено походження готової продукції у кількості 800 літрів за ціною 14 грн., яка знаходилась на складі станом на 14.08.2020, також відсутнє найменування пива, міцність, дата розливу, що в свою чергу не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 здійснив реалізацію двох пляшок пива ідентичного тому, що зберігалось на складі у кількості 800 літрів.

Таким чином, висновок ГУ ДПС в Хмельницькій області про здійснення платником податків роздрібної торгівлі алкогольними напоями, які належать до партії товару вартістю 11200 грн. (800 літрів пива за ціною 14 грн), ґрунтуються на припущеннях, а тому є необґрунтованим.

За таких обставин, у податкового органу були відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а тому спірне податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області № від 09.09.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Загальні вимоги до порядку організації та проведення фактичних перевірок передбачені нормами ст. 80 ПК України, згідно вимог якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктом 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених у даному пункті підстав.

Відповідно до п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (об`єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.95 N481/95-ВР із змінами та доповненнями (далі - Закон №481).

Статтею 1 Закону № 481/95 серед іншого надано визначення наступним поняттям: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно ст.15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (далі Порядок № 790).

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: - акт перевірки додержання суб`єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов`язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; - результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб`єкта господарювання, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; - матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Тобто, аналізуючи вищевказані положення Закону №481, до суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції, зокрема, у разі оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.08.2019 ТОВ "Зіньківський пивзавод" видано ліцензію на виробництво алкогольних напоїв терміном дії з 08.08.2019 по 08.08.2024, а 20.11.2019 видано ліцензію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, виключно пивом для виробників пива з обсягом виробництва до 3000 гектолітів на рік.

Зі змісту акта (довідки) про результати фактичної перевірки Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 14.08.2020 вбачається, що головними державними ревізорами інспекторами встановлено факт реалізації 2 пляшок алкогольного пива марки "Золотое экспортное пиво Зиньковь", ємністю 1,5 л. на загальну суму 80 грн., розрахунковий документ, встановленого зразка, на повну суму покупки (фіскальний чек) не роздруковано та не видано.

При цьому, судом також встановлено, що Державною податковою службою України скасовано податкове-повідомлення рішення від 09.09.2020 № в частині 5400 грн. у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки в матеріалах перевірки відсутні належні докази того, що продані алкогольні напої належать до партії товару вартістю 11200 грн. (800 літрів пива за ціною 14 грн.).

Також, до матеріалів справи долучено пояснення від 14.08.2020 ОСОБА_1 , який працює охоронцем на ТОВ "Зіньківський пивзавод", який здійснив реалізацію вказаного товару шляхом передачі невстановленим особам без відповідної оплати та пояснення ОСОБА_2 від 14.08.2021, яка працює бухгалтером на ТОВ "Зіньківський пивзавод", зі змісту яких встановлено, що залишок готової продукції (пива) станом на 14.08.2020 складає 800 л по ціні 14 грн. за літр.

Тобто, надаючи оцінку вказаним поясненням, а також обставинам, які встановлені під час проведення фактичної перевірки, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо здійснення позивачем роздрібної торгівлі пивом без відповідної ліцензії, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи (фіскальні або касові чеки), які б підтверджували реалізацію ТОВ "Зіньківський пивзавод" відповідного товару.

Також, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що необхідною умовою для відповідальності суб`єкта господарювання є саме факт реалізації алкогольного напою без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі, оскільки податковим органом на підтвердження вказаного факту не надано жодного доказу.

Крім того, відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право вимагати в ході перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів проведення відповідних заходів на підтвердження здійснення позивачем роздрібної торгівлі без відповідної ліцензії.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області № від 09.09.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.