Справа № 520/5294/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 р. Справа № 520/5294/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/5294/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Харківській області від 05.03.2021 року №821.

-зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані посиланням дискримінації відносно позивача, у зв`язку із наявністю статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи, оскільки на сьогоднішній день в Україні вже наявна судова практика по розгляду справ аналогічного характеру справа №320/9306/20 від 22.01.2021 року; №120/7455/20-а від 14.01.2021 року; №240/18880/20 від 19.01.2021 року; №560/4886/20 від 18.01.2021 року; №520/15307/2020 від 11.01.2021 року; №520/17124/2020 від 27.01.2021 520/7108/2020, №520/5285/2020, 20/10590/2020 року та багато інших. Зазначає, йому у зв`язку із незаконним рішенням по справі суду першої інстанції спричинено значної моральної шкоди та обмежено у законному праві мирно володіти своїм майном (у розумінні Європейського суду пенсійні виплати є майном) отримувати пенсійне забезпечення та лікуватися. Звертає увагу на висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладені у постанові від 28.01.2021 року по справі №520/5018/2020, згідно з якими залишення позову без розгляду є протиправним, а прийняті з цього приводу рішення - скасовані. Крім того зазначає, що Другим апеляційним адміністративним судом ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з мотивів пропуску строку на звернення до адміністративного суду скасовуються (справа №520/7108/2020). Також наполягає на протиправність відмови відповідача у проведенні перерахунку та виплати йому з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки у вказаний період правове регулювання правовідносин щодо виплати основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, іншими законами, крім Закону України Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не здійснювалось, а тому пенсія повинна була нараховуватись та виплачуватись в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у лютому 2021 року позивач звернувся до відділу перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою встановленого зразку, у якій просив здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності з 01.01.2014 року по 02 серпня 2014 року по 2 групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум та здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 року по 02 серпня 2014 року по 2 групі інвалідності в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.1 ст. 50, ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відділом перерахунків пенсій №4 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () від 05.03.2021 року прийняте рішення №821 про відмову в задоволенні заяви, пославшись на положенням постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону №796-XII, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції , а також вказано в апеляційній скарзі, що предметом спору у цій справі є перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014 у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Судовим розглядом встановлено, що у грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Зміївського районного суду Харківської області із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з 01.01.14 р. по 02.08.14 р.; зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 01.01.14 р. по 02.08.14 р. по 2 групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій віком, відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 з 01.01.14 р. по 02.08.14 р. по 2 групі інвалідності в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що постановою Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2014р. по справі №621/3521/14-а позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області задоволено частково. Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною.Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати за період з 09 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області та ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2014р. по справі № 621/3521/14-а залишено без задоволення. Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2014р. по справі № 621/3521/14-а скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог за період з 01.01.14 р. по 08.06.14 р. та адміністративний позов в цій частині вимог залишено без розгляду. В іншій частині постанову Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2014р. по справі № 621/3521/14-а - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2015 року по справі К/800/12695/15 (категорія справи №621/3521/14-а) відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за касаційною скаргою на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року.

Тобто , є рішення суду , яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Умовами застосування п.4 ч. 1 ст. 238 КАС України для закриття провадження є:

- тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають);

- остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про відмову у відкритті провадження чи закриття провадження);

- набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Пунктом 4 ч.1 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності постанови Зміївського районного суду Харківської області від 24.12.2014р. по справі №621/3521/14-а, яка набрала законної сили з тотожного спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, слід закрити провадження в даній адміністративній справі згідно ст. 319 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи помилково застосовані норми процесуального права, а тому, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 по справі № 520/5294/21 скасувати.

Провадження у справі закрити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов