Справа № 120/4781/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 серпня 2021 р. Справа № 120/4781/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 37 від 09.04.2021 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 09.04.2021 року пенсію за віком на пільгових умова згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. з ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням № 37 від 09.04.2021 року ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Таке рішення сторона позивача вважає протиправним, оскільки відповідно до п. з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців, для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Як зазначає позивач починаючи з 14.05.1986 року (запис № 8 трудової книжки) по 26.02.1990 року (запис № 10) він працював на посаді машиніста автокрану Будівельно-монтажного поїзда № 649 Шляхбудтрест Південно-Західної залізниці, а починаючи з 28.02.1990 року (запис № 11) по 28.05.2002 року (запис № 14) працював водієм автокрана Жмеринської механізованої дистанції вантажно-розвантажувальних робіт Південно-Західної залізниці. Позивач вважає, що його робота у вищезазначені періоди безпосередньо пов`язана із роботою з шкідливими та важкими умовами праці на будівництві житлових, технологічних, транспортних та культурно-побутових споруд, яку він здійснював керуючи великоваговими транспортними засобами, вантажопідйомністю більше 10 тон. Окрім того, така робота, зі слів позивача, підтверджується наданими ОСОБА_1 довідками та наказами, відтак відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно з п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. з ч. 1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення).

Відтак, на переконання позивача, рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №37 від 09.04.2021 року порушено його право на пенсійне забезпечення, тому останнє підлягає скасуванню.

Ухвалою від 19.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.06.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов заперечував та просив відмовити у його задоволенні повністю. Мотивуючи свою позицію, відповідач вказує, що із записів трудової книжки НОМЕР_2 не можливо встановити, що ОСОБА_1 працював водієм великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, тому позивачу необхідно було надати уточнюючу довідку, в якій би зазначалося: період його роботи саме на посаді водія великовагового автомобіля вантажопідйомністю 8 і більше тон; факт безпосередньої участі в технологічному процесі на транспортуванні гірської маси на відповідних локаціях - кар`єрах, розрізах, копальнях, як це передбачено законодавством.

Проте, при розгляді його заяви про призначення пенсії, позивач не надав ані уточнюючої довідки про пільговий характер роботи, ані будь-яких інших документів, які б підтверджували його роботу із шкідливими умовами праці.

З огляду на зазначене, на думку сторони відповідача, немає правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

15.06.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача не погоджується з доводами ГУ ПФУ у Вінницькій області з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, сторона позивача зазначає, що Міністерство праці та соціальної політики України у листі № 9693/039/161-06 від 06.10.2006 року роз`яснило, що до великовагових автомобілів, робота на яких дає право на призначення пільгової пенсії, відносяться автомобілі вантажопідйомністю вісім і більше тон. Згідно з постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, затверджено список № 2, яким передбачено важке і шкідливе виробництво, таке як будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій.

Водночас, доданими до позовної заяви доказами повністю підтверджено факт роботи позивача на посаді водія (машиніста) великовагового автомобіля, зайнятого у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

З огляду на зазначене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 09.04.2021 року звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний цент) ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До такої заяви позивачем долучено копії наступних документів: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру; заява про призначення/перерахунок пенсії; паспорт; військовий квиток; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року 3 шт.; довідки про зміну назви організації 3 шт.; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 4 шт.; трудова книжка.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про відмову у призначення пенсії від 19.04.2021 року №90. Відповідно до змісту вищезазначеного рішення документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки заявником не надано ані уточнюючої довідки про пільговий характер роботи, ані будь-яких інших документів для підтвердження його роботи зі шкідливими умовами праці. Страховий стаж 38 років 27 днів, пільговий стаж роботи зі шкідливими умовами праці відсутній. З огляду на зазначене, ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

ОСОБА_1 вважає рішення від 19.04.2021 року №90 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 07.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017 року, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесених змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIVІ під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Відтак, при вирішенні питання про наявність в позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

В силу вимог ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті

Так, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Отже, необхідною умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно вищевказаної норми, є сукупність таких обставин як:

- характер виконуваної роботи, а саме: водій великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв;

- наявність віку не менше 55 років;

- наявність 30 років страхового стажу, з яких 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

В межах даної адміністративної справи спірним є саме питання наявності у позивача пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV. Відтак, необхідно дослідити наявність або ж відсутність передумов для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 14.05.1986 року по 26.02.1990 року на посаді машиніста автокрану та з 28.02.1990 року по 28.05.2002 року на посаді водія автокрану.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Водночас, із копії трудової книжки позивача від 10.01.1985 року серії НОМЕР_2 судом встановлено наявність наступних записів за спірний період:

- запису № 8 ОСОБА_1 14.05.1986 року прийнятий на посаду машиніста автокрану 5 розряду (Наказ №8 від 12.05.1986 року);

- запис №10 ОСОБА_1 26.02.1990 року звільнений у зв`язку з переведенням в МЧ-3 за згодою керівників п. 5 ст. 36 КЗпП УССР (наказ №6 від 26.02.1990 року);

- запис №11 ОСОБА_1 28.02.1990 року прийнятий водієм автокрану Жмеринського виробничої ділянки по перевезенню з будівельно-монтажному потягу №649 за згодою керівників підприємств (наказ №9 від 27.02.1990 року);

- запис №14 ОСОБА_1 28.05.2002 року звільнений у зв`язку з переведенням Жмеринського дирекції залізничних перевезень за згодою керівників п. 5 ст. 36 КЗпП України (наказ №57 від 28.05.2002 року.)

Відтак, зі змісту таких записів вбачається що у період з 14.05.1986 року по 26.02.1990 року позивач обіймав посаду машиніста автокрану, а у період з 28.02.1990 року по 28.05.2002 року посаду водія автокрану.

Суд звертає увагу, що право на пільгове пенсійне забезпечення в розумінні п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV виникає виключно у водіїв міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді водія вищезазначеного транспорту та одночасно зайнятість у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Втім, із дослідженої судом копії трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що у ній відсутні записи та відомості про характер виконуваної роботи позивача у періоди з 14.05.1986 року по 26.02.1990 року та з 28.02.1990 року по 28.05.2002 року.

За таких обставин, враховуючи відсутність уточнення (конкретизації) характеру зайнятості ОСОБА_1 необхідним є подання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, з яких можливо було б з`ясувати дійсний характер виконуваної роботи позивача у спірний період.

Так, на підтвердження пільгового характеру роботи стороною позивача надано: наказ про прийом на роботу № 8 від 12.05.1986 року; наказ про припинення трудового договору № 6 від 26.02.1990 року; наказ про прийом на роботу № 9 від 27.02.1990 року; наказ про припинення трудового договору № 57 від 28.05.2002 року; довідку Виробничого структурного підрозділу Жмеринське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Укрзалізниця № 7/373 від 25.03.2021 року; довідку Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 7 від 31.03.2021 року та наказ від 01.12.2015 року №001 про структурні зміни; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії Виробничого структурного підрозділу Жмеринське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська Залізниця № 7/389 від 26.03.2021 року; архівну довідку про заробіток для обчислення пенсії Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 104 від 07.04.2021 року; архівну довідку про заробіток для обчислення пенсії Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 105 від 07.04.2021 року; довідку Виробничого структурного підрозділу Жмеринське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська Залізниця № 7/374 від 25.03.2021 року; довідку Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 8 від 31.03.2021 року; довідку Виробничого структурного підрозділу Жмеринське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська Залізниця № ТУ-2-7/1950 від 24.11.2020 року; довідку Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 61 від 25.11.2020 року.

Так, відповідно до довідки Виробничого структурного підрозділу Жмеринське територіальне управління філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд акціонерного товариства Українська Залізниця № 7/374 від 25.03.2021 року ОСОБА_1 дійсно працював в Жмеринському будівельно-монтажному поїзді №649 Південно-Західної залізниці машиністом автомобільного крану КС-4561 вантажопідйомністю 16 тон на базі вантажного автомобіля Краз-257 з 13.05.1986 року (наказ №8 від 12.05.1986 року) по 26.02.1990 року (наказ №6 від 26.02.1990 року). Під час роботи приймав участь в будівництві будівель і споруд: промислових, транспорту і зв`язку, житлових, культурно-побутових.

У свою чергу, довідкою Виробничого підрозділу Жмеринська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт № 8 від 31.03.2021 року визначено, що ОСОБА_1 дійсно працював в Жмеринській механізованій дистанції вантажно- розвантажувальних робіт водієм автокрана КС3575А вантажопід`ємністю 10 тон на базі вантажного автомобіля ЗИЛ 133 ГЯ з 28.02.1990 року (наказ № 9 від 27.02.1990 року) по 28.05.2002 року (наказ № 57 від 28.05.2002 року). Під час роботи приймав участь в будівництві будівель і споруд: промислових, житлових, культурно-побутових, транспорту і зв`язку.

Як зазначалось судом, необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV є наявність двох фактів: обіймання посади водія великовагового автомобіля та зайнятість у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

З приводу встановлення факту належності позивача до категорії водіїв великовагових автомобілів, суд зазначає, що листом Міністерства праці та соціальної політики України № 9693/039/161-06 від 06.10.2006 року роз`яснено, що до великовагових автомобілів, робота на яких дає право на призначення пільгової пенсії, відносяться автомобілі вантажопідйомністю вісім і більше тон.

Зі змісту довідок № 7/374 від 25.03.2021 року та № 8 від 31.03.2021 року вбачається, що вантажопідйомність транспортних засобів, на яких працював ОСОБА_1 , становила 16 та 10 тон, відтак, вищезазначеними довідками підтверджено те, що позивач був водієм великовагових автомобілів.

Водночас, у наданих позивачем документах відсутні будь-які відомості щодо характеру виконуваної ним роботи, тобто в них відсутня інформація щодо зайнятість ОСОБА_1 у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства пільгове пенсійне забезпечення надається працівникам ряду конкретних посад та професій, які визначенні, Списками № 1 та №2.

За змістом позову представник позивача зокрема зазначає, що посада ОСОБА_1 належить до Списку №2, яким передбачено таке шкідливе та важке виробництво, як будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій.

Так, у спірний період (з 1986 по 2002 рік) були чинними наступні списки:

- Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільговому розмірі, затверджений постановою Радою Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року (далі - Список № 2 від 1956 року);

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СССР № 10 від 26.01.1991 року (далі - Список № 2 від 1991 року);

- Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (далі - Список № 2 від 1994 року).

Так, у Списку №2 від 1956 року перелік важких та шкідливих професій та робіт пов`язаних із будівництвом будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій визначений розділом XXIX. Однак, серед такого переліку професій, робіт та виробництв посада машиніста автокрану відсутня.

У свою чергу, у Списках № 2 від 1991 року та від 1994 року відомості щодо професій і посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах пов`язаних із будівництвом будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій взагалі відсутні.

Відтак, з огляду на те, що професії машиніст автомобільного крана та водій автокрану не віднесенні до важких і шкідливих виробництв, то відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 14.05.1986 року по 26.02.1990 року та з 28.02.1990 року по 28.05.2002 року.

З огляду на відсутність у позивача пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд доходить висновку про правомірність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 37 від 09.04.2021 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача з приводу того, що є рішення суду по даному предмету спору, яким позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, адже у рішенні від 12.03.2021 року у справі №120/27/21-а, на яке посилається представник ГУ ПФУ у Вінницькій області, предметом розгляду було рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області № 90 від 16.09.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, водночас, у даному випадку предметом спору є інше рішення пенсійного органу, а саме від 09.04.2021 року № 37 про відмову у призначенні пенсії.

За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 04.08.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна