Справа № 320/1706/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2021 року справа №320/1706/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу (з основної діяльності) від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування", яким на юрисконсульта юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення "нагадати про обов`язки служби";

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ (з основної діяльності) від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування", яким на юрисконсульта юридичної групи Військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення "нагадати про обов`язки служби".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.12.2020 №212 «Про результати службового розслідування» на позивача, юрисконсульта юридичної групи військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта юстиції накладено дисциплінарне стягнення «нагадати про обов`язки служби». 09.12.2020 вказаний наказ було доведено до позивача, тільки резолютивну частину наказу, при цьому їй було відмовлено в отриманні копії цього наказу.

Позивач вважає, що наказ від 01.12.2020 №212 не відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню, оскільки нагадування військовослужбовцю про обов`язки військової служби не відноситься до виду дисциплінарного стягнення.

Також позивач зазначає, що похідним наказу від 01.12.2020 №212 був наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2020 №468 «Про призначення службового розслідування», яким було призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин відсутності на ранковому шикуванні юрисконсульта юридичної групи молодшого лейтенанта юстиції Кириченко Л. Даний наказ від 13.10.2020 №468 у порушення п.3 Розділу ІV Порядку проведення службового розслідування до позивача взагалі не доводився. Також позивач вказує, що 04.11.2020 нею було надано письмові пояснення стосовно предмету службового розслідування та пояснення щодо обставин неприбуття на ранкове шикування, в яких спростовано звинувачення у нібито наявності порушень та копію рапорту від 12.10.2020 щодо звільнення позивача від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляцією) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 діб з 12.10.2020.

Позивач вказує, що 09.12.2020 до її відома доведено Акт службового розслідування від 01.12.2020 №212 «Про результати службового розслідування», проте в ході службового розслідування обставини не підтверджені жодними доказами, які були долучені до матеріалів розслідування. Позивач вказує, що поверхневим та необ`єктивним проведенням службового розслідування посадовими особами, яким проводилось службове розслідування, не встановлено ступеня вини позивача, не доведено протиправність дій чи бездіяльності позивача, не доведено прямого умислу, не нанесено збитків державі та не нанесено негативних наслідків.

Враховуючи викладене, на думку позивача вбачається формальний підхід до проведення службового розслідування, надуманість та перекручування фактів, у зв`язку з чим відповідачем вчинено протиправні дії щодо видання наказу (з основної діяльності) від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" про накладення на позивача дисциплінарне стягнення "нагадати про обов`язки служби", що є підставою для його скасування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 08.04.2021. Витребувано докази від сторін.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а в оспорюваному наказі від 01.12.2020 №212 «Про результати службового розслідування» лише зазначено про нагадування обов`язків служби, що не є дисциплінарним стягненням відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України.

Так, відповідач зазначає, що в ході проведення службового розслідування було встановлено факти, які вказали на відсутність вини позивача про невихід на військову службу, проте було встановлено порушення вимог «Інструкції з діловодства в Збройних Силах України», затвердженої наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.201 №124, які полягали в тому, що рапорт позивача про звільнення від виконання службових обов`язків через обсерваційні заходи не був зареєстрований у відділенні персоналу штабу, а відтак і наказу про звільнення даної особи від службових обов`язків через обсерваційні заходи немає. На підставі вищевикладеного, позивачу за результатами службового розслідування було вказано про нагадування обов`язків служби.

Також відповідач звернув увагу на те, що «нагадування обов`язків служби» не обліковується в службовій картці та не є дисциплінарним стягненням, тому не несе за собою жодної матеріальної відповідальності.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 витребувано нові докази у справі від відповідача та від Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Зупинено провадження в адміністративній справі №320/1706/21 у зв`язку з витребуванням доказів у справі до 11.05.2021 та призначено наступне підготовче судове засідання у справі на 11.05.2021.

30.04.2021 на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву та докази у справі, які судом було долучено до матеріалів справи.

11.05.2021 на адресу суду від Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшли копії документів з особової справи позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 поновлено провадження в адміністративній справі №320/1706/21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 повторно витребувано докази та нові докази у справі від відповідача. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 25.05.2021.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 відкладено підготовче засідання на 03.06.2021.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 відкладено підготовче засідання на 11.06.2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті у той самий день.

Присутня у судовому засіданні 11.06.2021 позивач підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.06.2021 проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання сторін, а також те, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, після заслуховування позицій сторін та дослідження матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 11.06.2021 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області 12.09.2003 (а.с. 11-12).

Згідно з наказом Міністерства оборони України від 09.04.2020 №162 ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України строком на 5 (п`ять) років, що вбачається з розділу послужного списку позивача про проходження дійсно військової служби у Збройних Силах України (а.с.92-94).

Наказом ТВО начальника штабу першого заступника командира 1129 зенітного ракетного полку від 22.04.2020 № 162 ОСОБА_1 призначена на посаду юрисконсульта юридичної групи ВОС-8 зенітного ракетного полку оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних Сил України.

Зокрема, у період з 22.04.2020 по 18.12.2020 перебувала на посаді юрисконсульта юридичної групи ВОС-8 зенітного ракетного полку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, з 18.12.2020 по цей час перебуває на посаді офіцера юридичної групи ВОС-8503003 Київського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОК «Північ» Сухопутних військ Збройних Сил України, що підтверджується послужним списком позивача (а.с.92-94).

У період з 06.08.2020 по 09.10.2020 ОСОБА_1 була залучена до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у складі Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил, м.Часів Яр Донецької області, що підтверджується відповідними наказами Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 06.08.2020 №192/дск та від 08.10.2020 №251/дск (а.с.80, 81), а також довідкою Військової частини НОМЕР_3 -ІІ від 09.10.2020 №313/окпос/21/11183 (а.с.38).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2020 №237 з 12 жовтня 2020 року молодший лейтенант юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульт юридичної групи військової частини НОМЕР_1 після виконання обов`язків за посадою офіцера групи підсилення групи юридичного радника об`єднаного командного пункту об`єднаних сил прибула та приступила до виконання службових обов`язків (а.с.39).

Судом встановлено, що того ж дня 12.10.2020 ОСОБА_1 на ім`я командира В/ч НОМЕР_1 подано рапорт з проханням щодо клопотання перед вищим командуванням про звільнення позивача від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляцією) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 (п`ять) діб з 12.10.2020 (а.с.29).

Даний рапорт був погоджений ТВО начальника штабу першим заступником командира Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , про що свідчить віза погодження останнього на рапорті. ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором Дубей І. проставлено на вказаному рапорті резолюцію наступного змісту: «Начальнику відділу персоналу в наказ», що вбачається з наявної в матеріалах справи копії рапорту ОСОБА_1 від 12.10.2020.

На виконання ухвали суду від 09.03.2021 про витребування від позивача письмових пояснень про підстави звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) після прибуття з району проведення ООС, позивачем надано суду письмові пояснення, в яких позивач пояснила, що з 06.08.2020 по 09.10.2020 приймала участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійсненні, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 -ІІ від 09.10.2020 №313/окпос/21/11183.

12.10.2020 наказом №237 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) юрисконсульт юридичної групи молодший лейтенант юстиції ОСОБА_1 прибула та приступила до виконання службових обов`язків.

Позивач пояснила, що 12.10.2020 перебуваючи на службі весь день і маючи задовільний стан здоров`я, написала рапорт на звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 діб. Зазначила, що перебуваючи в районі проведення ООС виконувала службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні в серпні-жовтні 2020 року, що підтверджується довідкою №313/окпос/21/11181 від 09.10.2020, виданою військовою частиною НОМЕР_3 -ІІ.

Підставою для надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вищезазначені вихідні, святкові та неробочі дні є п.3 розділу ІІ Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил У країни, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27 (зі змінами).

Також пояснила, що стан здоров`я позивачки після повернення з району ООС погіршився, і вона змушена була звернутися по медичну допомогу до військової частини НОМЕР_4 (військовий шпиталь), 14 жовтня 2020 року була госпіталізована в інфекційне відділення з діагнозом «не госпітальна правобічна верхньодольова полісегментарна пневмонія, нетяжкий перебіг», що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2192 (а.с.36-37).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2192, виданої Військовою частиною НОМЕР_4 від 26.10.2020, період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні становив з 14.10.2020 по 26.10.2020 року (а.с.42-43).

Судом встановлено, що згідно з довідкою військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 26.10.2020 у зв`язку із станом після перенесеної негоспітальної верхньодольової правобічної полісегментарної пневмонії нетяжкого перебігу, потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 (п`ятнадцять) календарних днів (а.с.41).

У свою чергу, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 13.10.2020 №468 на підставі рапорту підполковника ОСОБА_4 по факту не виходу на службу молодшого лейтенанта ОСОБА_5 призначено проведення службового розслідування по факту не виходу на службу молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , з визначенням терміну проведення службового розслідування та подання акту службового розслідування до 24.10.2020 (а.с.62).

Відповідно до рапорту ТВО начальника штабу Військової частини НОМЕР_1 підполковника Кудака Я. від 13.10.2020 слідує, що 13.10.2020 юрисконсульт юридичної групи лейтенант ОСОБА_5 була відсутня на службі, також вказано про необхідність призначення по даному факту службового розслідування (а.с.64).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2020 №489 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2020 №468, з визначенням терміну проведення службового розслідування та подання акту службового розслідування до 01.12.2020 (а.с.65).

За результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2020 №468, складено Акт службового розслідування від 01.12.2020 №113, з метою уточнення причин і умов, що сприяли відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, а також встановлення ступеня вини молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Даний Акт службового розслідування затверджено ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 (а.с.60-61).

Опис обставин вчиненого правопорушення Акту службового розслідування від 01.12.2020 містить інформацію наступного змісту: « 13.10.2020 молодший лейтенант юстиції ОСОБА_5 була відсутня на ранковому шикуванні».

Актом службового розслідування встановлено, що з пояснення молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 стало відомо, що 12.10.2020 вона подала рапорт про звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 (п`ять) діб з 12.10.2020 командиру військової частини НОМЕР_1 . Даний рапорт був погоджений ТВО начальника штабу першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та підписаний ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_7 . Після чого молодший лейтенант юстиції ОСОБА_5 перебувала вдома на самоізоляції 13.10.2020.

В ході вивчення наданих у ході розслідування документів, зокрема рапорту молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 встановлено, що на рапорті відсутні відмітки про реєстрацію службі діловодства в зв`язку з тим, що він не був поданий встановленим порядком.

В розділі «Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась» Акту службового розслідування від 01.12.2020 зазначено, що молодший лейтенант юстиції ОСОБА_1 порушила вимоги наказу НГШ №124 від 07.04.2017, а саме не подала документ належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 , що призвело до не внесення відомостей щодо направлення її на самоізоляцію в наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) та невірного обліку особового складу полку.

В розділі «Вина військовослужбовця» Акту службового розслідування від 01.12.2020 вказано, що виходячи з матеріалів службового розслідування, вина юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 виражається в формі недбалості.

В Акті службового розслідування запропоновано за порушення встановленого порядку документообігу, визначеного наказом НГШ №124 від 07.04.2017 юрисконсульту військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту юстиції ОСОБА_1 на підставі ст.45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України «нагадати про обов`язки служби» (а.с.60-61).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 01.12.2020 №212 «Про результати службового розслідування» за порушення встановленого порядку документообігу, визначеного наказом НГШ №124 від 07.04.2017, юрисконсульту військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту юстиції ОСОБА_1 на підставі ст.45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України «нагадати про обов`язки служби» (а.с.82-83).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо видання наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «нагадати про обов`язки служби», вважаючи такі дії протиправними, а наказ таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на 01.12.2020, далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частини 2, 3 статті 2 Закону № 2232-XII).

За приписами частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 19 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-ХІV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Зі Вступу Статуту внутрішньої служби слідує, що Статут внутрішньої служби визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 6 Статуту внутрішньої служби визначає, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно статей 12-14 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

В силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідальність військовослужбовців закріплена статтею 26 Статуту внутрішньої служби, відповідно до якої військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний Статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV.

Згідно статті 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (стаття 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України).

Статтею 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

В силу вимог статей 83, 84 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно зі статтею 85 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (частина 2 статті 86 Дисциплінарного статуту).

Дисциплінарне стягнення згідно з приписами статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Згідно з положеннями статті 96 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

В свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, пропорційно тощо.

До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з пунктом 3 розділу II Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу IIІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пункт 9 розділу ІІІ Порядку №608 встановлює, що посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Згідно із п. 1 Розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно із п. 3 Розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно до п.1 Розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до п.1 Розділу VІ Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців регулюється законами, відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Встановлення обставин, що призвели до відповідних правопорушень, здійснюється за результатом службового розслідування, метою якого є повне дослідження підстав, що призвели до правопорушення, ступеню вини з урахуванням попередньої поведінки порушника, уточнення умов, що сприяли вчиненню правопорушення, тощо.

Так, обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки нагадування військовослужбовцю про обов`язки військової служби не відноситься до виду дисциплінарного стягнення.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а лише зазначено про нагадування обов`язків служби, що не є дисциплінарним стягненням відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України.

Як було встановлено судом, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2020 №468 призначено службове розслідування за фактом не виходу на службу молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у термін до 24.10.2020. У подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2020 №489 продовжено строк проведення службового розслідування до 01.12.2020 (а.с.62, 65).

За результатами службового розслідування складено Акт службового розслідування від 01.12.2020 №113, з метою уточнення причин і умов, що сприяли відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква, а також встановлення ступеня вини молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 порушила вимоги наказу НГШ №124 від 07.04.2017, а саме не подала документ належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 , що призвело до не внесення відомостей щодо направлення її на самоізоляцію в наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) та невірного обліку особового складу полку. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина ОСОБА_1 виражається в формі недбалості.

Як свідчать матеріали справи, відсутність позивача на відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква зумовлена наявністю рапорту від 12.10.2020 про звільнення позивачки від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 (п`ять) діб з 12.10.2020, який подано командиру військової частини НОМЕР_1 .

Даний рапорт був погоджений ТВО начальника штабу першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та підписаний ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 з резолюцією «Начальнику відділу персоналу в наказ».

Дані обставини не заперечуються відповідачем та підтверджені Актом службового розслідування, в якому вказано, що позивач після подання вказаного рапорту перебувала вдома на самоізоляції з 13.10.2020.

Отже, підставам проведення службового розслідування, а саме уточнення причин і умов, що сприяли відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква молодшого лейтенанта ОСОБА_5 в ході службового розслідування надано оцінку, а саме зауважень щодо причин і умов, що сприяли відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020 у військовій частині НОМЕР_1 м. Біла Церква молодшого лейтенанта ОСОБА_1 (наявність рапорту позивачки від 12.10.2020 про звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) після прибуття з району проведення ООС терміном на 5 (п`ять) діб з 12.10.2020, який був погоджений ТВО начальника штабу першим заступником командира Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та підписаний ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 ) в Акті службового розслідування не наведено, як не встановлено і порушень службової дисципліни з боку позивача щодо причин відсутності на ранковому шикуванні 13.10.2020.

В той же час в ході вивчення наданих у ході розслідування документів, зокрема рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_5 встановлено, що на рапорті відсутні відмітки про реєстрацію в службі діловодства в зв`язку з тим, що він не був поданий встановленим порядком.

З цього приводу службовим розслідуванням визначено, молодший лейтенант юстиції ОСОБА_1 порушила вимоги наказу НГШ №124 від 07.04.2017, а саме не подала документ належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 , що призвело до не внесення відомостей щодо направлення її на самоізоляцію в наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) та невірного обліку особового складу полку.

Отже, за висновками Акту службового розслідування від 01.12.2020 вина позивачки полягає у неподанні рапорту про звільнення від службових обов`язків належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 , що є порушенням позивачкою вимог наказу НГШ №124 від 07.04.2017, що кваліфіковано як недбалість молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач пояснила, що рапорт про звільнення від службових обов`язків від 12.10.2020 вона особисто занесла до ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_8 , яким на рапорті проставлено резолюцію: «Начальнику відділу персоналу в наказ», потім особисто погодила рапорт у ТВО начальника штабу першого заступника командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 .

Як пояснила позивачка в судовому засіданні, передувала цьому розмова з ТВО начальника штабу першим заступником командира Військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , який пояснив позивачу про можливість відпочити після прибуття з ООС після 2 місяців перебування у відрядженні в зоні ООС. Позивач зазначила, що 12.10.2020 вона поїхала до військового шпиталю щоб здати ПЛР-тест на коронавірус. Вважаючи погодженим її рапорт та приймаючи до уваги наявність резолюції ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора Дубей І. «Начальнику відділу персоналу в наказ», позивач вважала, що була звільнена від виконання службових обов`язків, тому була відсутньою 13.10.2020 на ранковому шикуванні у в/ч НОМЕР_1 .

При цьому позивач пояснила, що рапорт від 12.10.2020 про звільнення від виконання службових обов`язків був погоджений і завізований прямим і безпосереднім начальниками в/ч НОМЕР_1 вже надвечір 12.10.2020, коли служба діловодства в/ч НОМЕР_1 вже не працювала, тому передати в цей день рапорт до служби діловодства в/ч НОМЕР_1 з об`єктивних причин вже було неможливо. 13.10.2020 позивачка намагалася зареєструвати вказаний рапорт у службі діловодства в/ч НОМЕР_1 , проте за вказівкою командира в/ч НОМЕР_1 рапорт у позивача на реєстрацію не було прийнято службою діловодства в/я НОМЕР_1 , тому й не видано наказ на підставі цього рапорту.

Позивач пояснила, що 14.10.2020 був святковий день (День захисника України), у позивачки погіршився стан здоров`я, того ж дня 14.10.2020 позивача ушпиталено до інфекційного відділення військового шпиталю з діагнозом: «Правобічна верхньодольова полісегментарна пневмонія», де вона перебувала на стаціонарному лікуванні по 26.10.2020. По виходу із військового шпиталю позивачка дізналась про наявність наказу в/ч НОМЕР_1 №468 від 13.10.2020 про призначення службового розслідування. Позивачка вказала, що письмові пояснення під час службового розслідування надавались позивачем виключно з питань подачі рапорту на самоізоляцію і з приводу підстав для самоізоляції, а також стосувались питань де була позивачка 13-14 жовтня 2020 року.

Суд зазначає, що в письмових поясненнях позивача від 03.11.2020, наданих під час проведення службового розслідування вказано, що 12.10.2020 позивач вийшла на службу після прибуття з ООС після 2-місячного відрядження. Близько 11.00 години 12.10.2020 до кабінету позивача №2 зайшов ТВО начальника штабу перший заступник командира Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_9 і повідомив, що дзвонив штатний начальник штабу в/ч НОМЕР_1 і надав позивачу 5 діб відпочинку після відрядження з ООС. У зв`язку з тим, що у відрядженні позивач працювала в приміщенні з військовослужбовцем, в якого виявлено COVID-19, 01.10.2020 позивачу був зроблений експрес-тест на COVID-19, який був негативним та запропоновано пройти лабораторне тестування по прибуттю до в/ч НОМЕР_1 .

12.10.2020 санчастина в/ч НОМЕР_1 , де проходить службу позивачка, дала направлення до військового шпиталю в/ч НОМЕР_4 для здачі тестів. Відпросившись у ТОВ командира в/ч НОМЕР_1 позивачка поїхала до в/ч НОМЕР_4 та здала кров з вени на наявність COVID-19, хоча вже тоді відчувала першіння у горлі та затяжний кашель у правій частині легень. Прибувши з в/ч НОМЕР_4 і виконуючи вказівку начальника штабу вЄч А1232, передану позивачу підполковником ОСОБА_2 , побоюючись заразити військовослужбовців частини COVID-19, дочекатися результатів лабораторного тесту, позивач написала рапорт на 5 діб у зв`язку з обсерваційними заходами (самоізоляція) з 12.10.2020 (хоча весь день 12.10.2020 перебувала на службі). Даний рапорт погодив ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_9 , та наклав резолюцію ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майор Дубей І. Позивачка зазначила, що 13.10.2020 вона перебувала вдома на самоізоляції згідно погодженого і підписаного рапорту. У зв`язку з тим, що стан здоров`я погіршився 14.10.2020 (святковий день) позивачка потрапила на лікування до стаціонару інфекційного відділення в/ч НОМЕР_4 (військовий шпиталь) з правосторонньою пневмонією.

Оцінивши висновки службового розслідування у співставленні з поясненнями позивачки, які були у неї відібрані під час такого розслідування, суд констатує, що висновком службового розслідування від 01.12.2020 охоплені факти та обставини, які не були підставою для призначення службового розслідування, а позивачу під час службового розслідування не ставилися питання щодо долі погодженого та підписаного керівництвом в/ч рапорту від 12.10.2020 та порядку надання його на реєстрацію.

Отже, під час прийняття рішення за результатами службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності керівництво військової частини зобов`язано оцінити ситуацію за такими критеріями, як наявність вини, характер та обставини вчинення правопорушення, яке стало підставою для призначення такого службового розслідування, його наслідки, а саме розмір завданих державі та іншим особам збитків, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби в сукупності із повним доведенням вини військовослужбовця.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що під час службового розслідування відповідачем не наведено, які саме службові обов`язки не були виконані позивачем і яку конкретно норму права порушено позивачем, не відібрано письмових пояснень позивача з приводу написання та подання на реєстрацію рапорту від 12.10.2020 про звільнення від виконання службових обов`язків, не опитано з цього приводу інших службових осіб, на яких покладено обов`язок з реєстрації рапортів військовослужбовців.

Крім цього слід зауважити, що доказів факту порушення позивачем своїх службових обов`язків навіть у формі недбалості відповідач не надав. Жодних негативних наслідків від дій позивача щодо несвоєчасного подання рапорту, погодженого ТВО начальника штабу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 , та підписаного ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_8 , не настало, тим більше в умовах підтвердженого вже 14.10.2020 діагнозу позивача «Правобічна верхньодольова полісегментарна пневмонія» в розпал в країні коронавірусної хвороби.

Суд зазначає, що службовим розслідуванням не надано оцінку факту погодження рапорту начальником штабу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_9 , та накладення резолюції ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майором Дубей І. «В наказ» на рапорті позивачки та її законним сподіванням на дотримання керівництвом військової частини своєї згоди на прохання військовослужбовця за наявності первинних ознак коронавірусної хвороби надати 5 діб на самоізоляцію.

Крім того, суд позбавлений можливості надати правову оцінку порушенню позивачем вимог наказу НГШ №124 від 07.04.2017, про що вказано в Акті службового розслідування, оскільки відповідачем не наведено ані конкретної порушеної позивачем норми вказаного наказу, ані змісту такої норми.

Отже, матеріалами справи не може бути підтверджена вина позивача у порушенні норми, назвати яку в судовому засіданні не зміг навіть представник відповідача.

Посилання представника відповідача на порушення позивачем загальних обов`язків служби не приймається судом до уваги, адже під час розслідування не встановлено порушень з боку позивача обставин та фактів, які зумовили призначення службового розслідування відсутність позивачки на ранковому шикуванні 13.10.2020, як і не встановлено, які, навіть загальні норми щодо обов`язків служби, порушено позивачем при неподанні рапорту про звільнення від службових обов`язків належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 .

Отже підстав для висновків службового розслідування, які полягають у неподанні позивачем рапорту про звільнення від службових обов`язків належним чином на реєстрацію в службу діловодства військової частини НОМЕР_1 , що є порушенням позивачкою вимог наказу НГШ №124 від 07.04.2017, у відповідача не було.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання дій Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" протиправними.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" (з основної діяльності) на позивача не накладено дисциплінарного стягнення, адже "нагадування про обовязки служби" не є видом дисциплінарного стягнення.

В той же час відповідачем не доведено, що нагадування військовослужбовцю про обов`язки служби оформляється письмовим наказом «Про результати службового розслідування», адже за змістом частини першої статті 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України командир повинен нагадати військовослужбовцю про обов`язки служби лише у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, в той же час жодної з наведених у даній статті Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України підстав відповідачем під час розгляду справи не обґрунтовано.

За вимогами статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Враховуючи, що службовим розслідуванням вини позивача у відсутності молодшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 на ранковому шикуванні у в/ч НОМЕР_1 , з приводу чого призначено службове розслідування, не встановлено, у відповідача були відсутні підстави для видання наказу за результатами службового розслідування з висновками про необхідність «нагадати позивачу про обов`язки служби».

Враховуючи викладене, наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" (з основної діяльності) є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки виданий без наявності на то правових підстав.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних доказів, які б свідчили про правомірність вчинення ним дій з видання спірного наказу та прийняття ним оспорюваного наказу.

У той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними, допустимими та достатніми доказами.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачувала, оскільки є звільненою від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо видання наказу від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" (з основної діяльності).

3. Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2020 №212 "Про результати службового розслідування" (з основної діяльності).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Кушнова А.О.