Справа № 640/7301/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Київ № 640/7301/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії.

Адвокат Яковлев О.С. звернувся до суду в інтересах ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" з позовом про:

1) визнання дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 по справі №826/6764/17 неправомірними;

2) визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Печерському районі у м. Києва від 07.10.2016 №19006-17;

3) зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку платника ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" шляхом:

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання суми податкового боргу ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" зі сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1.586.711,00 грн.;

- сторнування (зменшення) та/або скасування та/або списання всіх штрафних (фінансових) санкцій (штрафи), а також пені, які виникли у зв`язку із несплатою ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" податку на додану вартість за квітень 2015 року за весь час нарахування та обліку;

- врахування фактичних платежів ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" у розмірі 217.049,45 грн., що було сплачено ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" та які було зараховано в рахунок погашення заборгованості зі сплати ПДВ за квітень 2015 року шляхом перенесення та/або обліку суми у розмірі 217.049,45 грн. до переплати ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" з податку на додану вартість.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2020 - відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" належним чином виконало свій обов`язок зі сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року на загальну суму 1.586.711,00 грн. Зазначена сума на рахунок одержувача не надійшла з вини АТ "Банк "Фінанси та Кредит", з огляду на що позивач стверджує, що ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" не може бути притягнуте до відповідальності за невиконання банком своїх зобов`язань. За твердження представника, оскаржувана податкова вимога є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а також протиправними є дії відповідача щодо застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки відсутній податковий борг.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що оскільки відомостей про зарахування сплачених позивачем сум податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1.586.711,00 грн. до бюджету згідно з платіжним дорученням не надходило, податковий борг позивача у такому випадку не може вважатися погашеним, а тому підстави для внесення коригувань до інтегрованої картки у відповідача відсутні.

Розглянувши заяви по суті, дослідивши письмові докази, суд установив.

24.02.2015 позивачем подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № , в якій самостійно визначено суму податного боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 944,58 грн.

У зв`язку з наявністю в інтегрованих картках платника податків АІС "Податковий блок" ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 944,58 грн. відповідачем сформована та надіслана податкова вимога № 1401-23 від 23.07.2015.

На підставі статті 89 Податкового кодексу України відповідач вирішив здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна", що оформлено рішенням №1401-23 від 23.07.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016, у справі №826/111/16 за позовом ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №1401-23 від 23.07.2015, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу №1401-23 від 23.07.2015.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 у справі №826/6764/17 визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акт №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015; зобов`язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму податкового боргу ТОВ "КМД - Трейдінвест Україна" по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1.586.711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна".

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 в справі №826/111/16, ДПІ у Печерському районі у м. Києві ГУ ДФС у м. Києві 03.10.2016 було відкликано податкову вимогу №1401-23 від 27.07.2015 та сформовано в автоматичному режимі нову податкову вимогу від 07.10.2016 №19006-17.

Позивач вважає вказані дії контролюючого органу такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача списати вказану суму безнадійного податкового боргу позивача по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1.586.711,00 грн.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Абзацом першим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За умовами пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Кодексу разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Пунктами 129.6, 129.7 статті 129 Кодексу передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2011 № 2346-III (далі - Закон №2346).

Згідно з пунктом 1.30 статті 1 Закону №2346 платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

При цьому, за приписами статті 8 Закону №2346 банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону №2346 під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов`язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 статті 1 Закону №2346).

Наведені положення дають підстави для висновку, що виконання платником податкового обов`язку з перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Відтак направлення позивачем до банку, який здійснює розрахункове-касове обслуговування позивача, належним чином оформленого платіжного доручення на оплату податкових зобов`язань при наявності необхідної кількості коштів на рахунку є належними, необхідними та єдино достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання.

У постановах постанови Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №826/111/16 судом установлено, що 24.02.2015 ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" до податкового органу подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № , в якій самостійно визначено суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 944,58 грн.

18 травня 2015 року позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість разом із додатком у вигляді Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2015 року, згідно з яких сума, яка підлягала до сплати в бюджет, складала 1.586.711,00 грн.

20 грудня 2011 року між АТ Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" укладено договір № 036-11/АНВ на розрахунково-касове обслуговування.

ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" своїм платіжним дорученням від 26.05.2015 №305, яке сформоване в системі "Клієнт-Банк", зобов`язав банк перерахувати 1.586.711,00 грн на відповідний рахунок у Державному казначействі України, код 899998, на сплату податкових зобов`язань позивача з ПДВ за квітень 2015 року. Однак, танк вказане платіжне доручення не виконав, кошти не перерахував.

При цьому, відповідно до довідки АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 27.07.2015 №9-713522/389 станом на 26.05.2015 вхідний залишок на рахунку позивача складав 16.417.331,29 грн, що дозволяло банку виконати платіжне доручення від 26 травня 2015 року №305.

Верховний Суд у постановах від 10.06.2020 у справі №826/111/16 та від 03.05.2018 826/11432/17 констатував належне виконання ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" податкових зобов`язань з податку на додану вартість, самостійно узгоджених у податковій декларації з податку на додану вартість у розмірі 1.586.711,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на наведене, відсутність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року на загальну суму 1.586.711,00 грн. не потребує доказування в даній справі.

Суд зазначає, що відповідач під час судового розгляду справи не надав суду доказів щодо реалізації приписів пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України і застосування за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду відповідної відповідальності до банку, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до запровадження в банку тимчасової адміністрації.

Жодних доказів заявлення кредиторських вимог до банку, у порядку, визначеному чинним законодавством України відповідачем суду не наведено.

Доводи відповідача про те, що ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" заявлено кредиторські вимоги до АТ "Банк "Фінанси та Кредит", та вказані кредиторські вимоги на суму 6.600.495,89 грн. включено до дев`ятої черги вимог кредиторів банку, а тому задоволення позовних вимог позивача призведе до обліку в інтегрованих системах грошових коштів, при фактичному поверненні їх банком платнику, суд до уваги не бере, оскільки доказів включення до заявлених кредиторських вимог суми платіжного доручення, яким позивачем було сплачено зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2015 року, відповідач суду не надав.

З інтегрованої картки ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" судом встановлено, що сплачені позивачем всі наступні грошові зобов`язання з податку на додану вартість частково були спрямовані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1.586.711,00 грн. На відкориговану суму заборгованості з урахуванням сплачених позивачем сум, контролюючим органом було нараховано штрафні санкції та пеню.

Водночас, як уже зазначалось, відповідно до вимог пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Ураховуючи викладене, а також встановивши відсутність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість на суму 1.586.711,00 грн., суд дійшов висновку про протиправність податкової вимоги ГУ ДПС у м. Києві №19006-17 від 07.10.2016.

Оскільки не відображення в інтегрованій картці платника податку списання суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість на суму 1.586.711,00 грн. спричинило неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків та інших правових наслідків, а також враховуючи ігнорування контролюючим органом постанов Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №826/111/16 та від 03.05.2018 826/11432/17 щодо належного виконання позивачем обов`язку зі сплати ПДВ на суму 1.586.711,00 грн., обґрунтованими є вимоги позивача про зобов`язання відповідача привести у відповідність з висновками судів облікову картку платника податку, зокрема щодо відсутності в позивача податкового боргу з плати ПДВ на суму 1.586.711,00 грн., нарахування пені на цей податковий борг, здійснення перерахунку сплачених позивачем коштів, які були зараховані в погашення наведеного податкового боргу.

Належним способом виконання рішення є відсутність в інтегрованій картці позивача податкового боргу з ПДВ на суму 1.586.711,00 грн., пені, яка нараховувалась на цю суму, зарахування сплачених позивачем сум з податку на додану вартість, які були зараховані відповідачем в рахунок сплати податкового боргу за квітень з ПДВ на суму 1.586.711,00 грн. чи пені, нарахованої на цю суму, як сплату податкових зобов`язань згідно з платіжними дорученнями або відображення цих сум яку переплата. Зарахування грошових зобов`язань має бути відображена з урахуванням дати відповідного платіжного доручення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 816/2042/16, здійснивши аналіз норм Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, який набув чинності з 10.06.2016, Верховний Суд дійшов висновку, що наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків, є правомірними.

Оскільки у випадку, коли неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податків, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів. При цьому не зарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов`язань з вини банку не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов`язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

Приймаючи до уваги, що інтегрована картка платника є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, то відсутність зазначення в цій картці суми податку, яка вже фактично сплачена, порушує права позивача, оскільки не відображає дії за сплати позивачем коштів в оплату податкових зобов`язань.

Отже, відображення податковим органом в інтегрованих картках платника відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Позаяк позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів ТОВ "КМД-Трейдінвест Україна" з податку на додану вартість, які було зараховано в рахунок часткового зменшення податкового боргу зі сплати податку на додану вартість за квітень 2015 року є похідними від вимог щодо приведення у відповідність інтегрованої картки позивача, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню.

Стовоно вимоги про списання штрафу, то суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, позаяк штрафні санкції застосовуються до платника податків на підставі рішення. Позивачем вимог про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій не заявлено, правова оцінка їм не надавалась.

Що стосується позовних вимог про визнання дій ГУ ДПС у м. Києві стосовно виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року по справі №826/6764/17 неправомірними, суд вважає, що такі вимоги задовленню не підлягають, позаяк судовий контроль за виконання рішення суду здійснюється за окремою процедурою визначеною статтею 382 КАС України. В даному випадку позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Позивачем було заявлене клопотання щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративні справі.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В даному випадку суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням рішення суду на стадії його ухвалення.

Відповідно до положень частини першої та частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, сплачено судовий збір в розмірі 29428,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 23.03.2020 №910 та від 13.04.2020 №913.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 27000,00 грн.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Печерському районі у м. Києва від 07 жовтня 2016 року №19006-17.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" шляхом: виключення податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року в розмірі 1.586.711,00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень); виключення нарахованої пені на суму податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1.586.711,00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень); здійснення перерахунку сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" сум, які були зараховані в рахунок сплати податкового боргу з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 1.586.711,00 грн. (один мільйон п`ятсот вісімдесят шість тисяч сімсот одинадцять гривень) чи в рахунок погашення пені, нарахованої на цей податковий борг.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 27326,00 грн. (двадцять сім тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" (ідентифікаційний код 38003872, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вулиця Соловцова Миколи, будинок 2, офіс 38).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267, місцезнаходження 04655, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець