Справа № 199/2894/21
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2894/21
(2-а/199/47/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

04.08.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №290752502 до повідомлення серія ІД №00315625 від 24.03.2021 року про адміністративне правопорушення, винесеної головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, 24 березня 2021 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем винесено постанову серії РАП №290752502 від 24.03.2021 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., в якій зазначено, що 16 лютого 2021 року 10 год. 17 хв. транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Половицька, 1, чим порушено вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП. Фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K 80V2.

Позивач вважає винесену постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не відображає дійсних обставин справи, оскільки жодного правопорушення позивач не вчиняв, оскаржувана постанова не містить відомості про те, які саме дії були вчинені позивачем, що заборонені адміністративним правом, відсутній опис обставин установлених під час розгляду справи, крім того, позивач піддає сумніву зазначене в оскаржуваній постанові місце вчинення адміністративного правопорушення, оскаржувальна постанова не містить належного доказу вчинення адміністративного правопорушення, а також із наданих відповідачем зображень визначити відстань у 10 м від автомобіля до виїзду з прилеглої території неможливо.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою та зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядько Дениса Сергійовича, про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 290752502 від 24 березня 2021 року, за ч.3 ст.122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.04.2021 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надав до суду відзив у якому зазначив, що 16.02.2021 о 10-17 годині головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч.3 ст.122 КУпАП, а саме: порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, транспортним засобом Mitsubishi Lancer номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Половицька, 1, чим порушено вимоги пп. «и» п. 15.9. Правил дорожнього руху.

Керуючись вимогами статті 14-2 КУпАП, інспектором здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення на яких зафіксовано: дату порушення 16.02.2021; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м.Дніпро, вул. Половицька, 1; географічні координати: 48.47181, 35.0382576; час вчинення порушення: 10:17 (10 год. 17 хв.).

Крім того, представник відповідача зазначив, що на зроблених ним фотознімках (зображеннях) можливо чітко визначити наявність засобу вимірювальної техніки (рулетки), за допомогою якого інспектором здійснено замір відстані від місця зупинки транспортного засобу до виїзду з прилеглої території, та встановлено, що ця відстань - менше 10 метрів.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності повністю відповідає вимогам чинного законодавства, тому посилаючись на вказані обставини просив суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що 24 березня 2021 року головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем винесено постанову серії РАП № 290752502 від 24.03.2021 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., в якій зазначено, що 16 лютого 2021 року 10 год. 17 хв. транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, р.н. НОМЕР_1 здійснено і в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Половицька, 1, чим порушено вимоги підпункту и) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25 липня 2018 року N 55/34 затверджено Положення про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.

Згідно з Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, інспекція є виконавчим органом Дніпровської міської ради (п. 1.1) та є юридичною особою (п. 1.4). Основними завданнями інспекції є: притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра (п. 2.1.5); здійснення тимчасового затримання транспортних засобів, що перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху (п. 2.1.9); вживає заходів щодо притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб відповідно до чинного законодавства (п. 2.2.6).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування міста Дніпра, є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради своїх обов`язків, передбачених Положенням про інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, затвердженого Рішенням Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018 року.

Згідно зі ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Частина 3 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У примітці статті 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1.Правил дорожнього рухуці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух " встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підпунктами "и" пункту 15.9 Правил дорожнього руху передбачено, що: зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2, про що відповідно до вимог ст.283 КУпАП вказано у постанові.

Фотознімки із відображенням автомобіля Mitsubishi Lancer номерний знак НОМЕР_1 , надані інспектором, як докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, є неналежними доказами, зважаючи на те, що такі фотознімки не містять інформації про відстань місця зупинки транспортного засобу від прилеглих територій або того факту, що зупинка відбулась безпосередньо в місці виїзду, а відповідачем при здійсненні замірів відстані не зафіксовано ділення з цифрами на приладі вимірювання (рулетці), окрім цього, фотознімки не підтверджують той факт, що зупинка відбулась безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території.

Також відповідачем не надано доказів того, що зупинка транспортного засобу у місці, зображеному на фото, потягла за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

Так відповідно до правової позиції Верхового Суду, викладеної у постановах від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а, від 18 липня 2019 року по справі N 216/5226/16-а належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про те, які саме дії були вчинені Позивачем, що заборонені адміністративним правом відсутні, оскаржувана постанова не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, в той час, коли зазначення таких обставин є обов`язковим відповідно до ст. 283 КУпАП.

При цьому, постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2020 року по справі №638/1531/20 та постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі №712/12830/16-а.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, в той час як постанова не містить відомостей про вчинені Позивачем дії, відповідальність за які встановлено ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ч. 3ст. 77 КАС Українидокази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Дослідивши спірні правовідносини у судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП №290752502 до повідомлення серія ІД №00315625 від 24.03.2021 року про адміністративне правопорушення, винесена головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень скасуванню, через недоведеність скоєння позивачем адміністративного правопорушення та винність даної особи, оскільки належних доказів відповідачем на підтвердження вини позивача до суду не надано.

Щодо стягнення судових витрат суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради судові витрати в розмірі 3420,00 грн., які складаються з: 420,40 грн. судовий збір, 3000,00 грн. витрати на правову допомогу. У наданому відзиві представником відповідача зазначається про не співмірність витрат на правову допомогу із ціною позову та складністю справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір винагороди адвоката (п. 5.1. Договору), а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (а.с.16-17).

Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги. Позивачем надано акт про виконання договору про надання правової допомоги №12/21 від 10 квітня 2021 року (а.с.18), в якому зазначено перелік правових послуг адвоката, а саме: складання та оформлення адміністративного позову, вивчення та правовий аналіз документів, що стали підставою складання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, вивчення та правовий аналіз нормативно-правових документів, що регламентують спірні правовідносини, вироблення правової позиції по справі, аналіз судової практики, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо застосування правових норм до аналогічних правовідносин, оформлення відповідно до вимог КАС України позову та додатків до нього. Зазначені вартість години роботи адвоката та кількість витрачених годин на виконання умов договору.

Надана копія квитанції підтверджує сплату позивачем на користь адвоката гонорару в сумі 3000,00 грн. (а.с.19)

Таким чином, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи виконання адвокатом всіх передбачених умовами договору послуг, судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. є реальними.

У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року по справі 640/18402/19, наведені правові висновки, про те, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В даній постанові Верховний Суд також звертає увагу на положення частини четвертої статті 134 КАС України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», зазначаючи, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Таким чином, суд не приймає доводи представника відповідача про те, що втрати на правову допомогу є завищеними та вважає їх такими, що підлягають стягненню на користь позивача.

Отже, враховуючи ту обставину, що позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 420,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 242, 243-244, 263, 286 КАС України, суд, ст.ст. 9, 122, 251, 247, 258, 280 КУпАП України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №290752502 до повідомлення серія ІД №00315625 від 24.03.2021 року про адміністративне правопорушення, винесену головним спеціалістом інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Нарядьком Денисом Сергійовичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень, та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 3420 (три тисячі чотириста двадцять) грн. 40 коп., які складаються з: 420,40 грн. витрати по сплаті судового збору; 3000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко