Справа № 200/10645/20-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 р. Справа№200/10645/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2020 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 91 від 01 жовтня 2020 року про перерахунок пенсії в частині обмеження граничного розміру пенсії;

зобов`язання відповідача виплачувати позивачеві пенсію без обмеження її граничним розміром (10 прожиткових мінімумів) у сумі 27 904,57 грн, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю обмеження граничним розміром пенсії позивача, призначеної у 2010 році, оскільки обмеження, передбачені Законом № 3668-VI, застосовуються лише до пенсій, які призначаються з 01 січня 2016 року, а новий порядок призначення та виплати пенсій, визначений Законом № 1697-VII з урахуванням змін, внесених Законом № 213-VІІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цими Законами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам частини третьої статті 161 КАС України.

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 січня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові, обґрунтовуючи правомірність свого рішення приписами частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 01 листопада 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

За відомостями листа відповідача від 21 жовтня 2020 року розмір пенсії позивача з 01 липня 2020 року складав 10 187, 34 грн.

У відзиві відповідачем зазначено, що до 30 вересня 2020 року розмір пенсії позивача не перевищував граничний розмір.

З 30 вересня 2020 року на підставі заяви позивача від 30 вересня 2020 року та довідки про складові заробітної плати від 30 вересня 2020 року № 21-85-17 відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (у зв`язку із збільшенням заробітної плати), про що складено відповідне рішення від 01 жовтня 2020 року № 91.

За змістом цього рішення розмір пенсії складає 27 904,57 грн, максимальний розмір пенсії визначено в сумі 17 120,00 грн (10 прожиткових мінімумів).

Таким чином, виплату пенсії позивачеві обмежено розміром 17 120,00 грн (10 прожиткових мінімумів).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який поширює свою дію на осіб, які отримують пенсії за спеціальними законами у сфері пенсійного забезпечення.

Так, відповідно до частини першої статті 2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або […], призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», […], не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. […].

Одночасно абзац 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI містить застереження, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Разом з цим абзац 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI передбачає, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) ([…]) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Текстуальний аналіз пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Тлумачення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб під другим пунктом у попередньому абзаці без застосування до них положень пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI може призвести, що при подальших перерахунках (підвищеннях, індексацій, тощо) пенсії будуть перевищувати встановлені статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

При цьому, норми пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Законом № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Вказане спростовує доводи позивача про те, що обмеження, передбачені Законом № 3668-VI, застосовуються лише до пенсій, які призначаються з 01 січня 2016 року.

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями речення 1 абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) в редакції Закону № 213-VІІІ.

Ця норма щодо обмеження максимального розміру пенсії на сьогоднішній день є чинною, неконституційною не визнана, а тому підлягає застосуванню.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Як вбачається із встановлених у справі обставин, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищував максимальний.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, речення 1 абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати вказані положення, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Доводи позивача про те, що положенням статті 86 Закону № 1697-VII врегульовують лише відносини призначення, а не перерахунку пенсії, не містять під собою правового обґрунтування. Крім того, таке розуміння ставить позивача у нерівне становище з іншими пенсіонерами.

При аналізі та застосуванні вказаних норм судом врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 344/1326/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 580/492/19.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстав для розподілу судового збору в розмірі 840, 80 грн немає.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295, 297 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 серпня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська