Справа № 120/5879/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 серпня 2021 р. Справа № 120/5879/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення №09 від 28.04.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 14.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на відсутність у нього необхідного пільгового стажу.

19.07.2021 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, однак суд не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, заявами по суті справи, у даній категорії справ, є позов та відзив.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , остання, окрім іншого, містить наступну інформацію про трудову діяльність позивача:

- з 01.09.1981 по 29.05.1984 - навчання в ГПТУ №32;

- з 09.08.1984 по 06.11.1984 - робота електрозварником у Теплицькому автопідприємстві;

- з 15.11.1984 по 28.11.1986 - служба в Радянській армії;

- 22.01.1987 по 04.04.1990 - робота електрозварником ручного зварювання на Соболівському цукровому заводі;

- 16.05.1997 по 31.12.2008 - робота електрозварником в Кублічському хлібоприймальному підприємстві;

- 02.02.2009 по 27.06.2013 - робота газоелектрозварником на ТОВ «Кубличське ХПП»;

- 01.07.2013 по 28.02.2017 - робота електрогазозварником на ТОВ «Кубличський елеватор».

Досягнувши 55-річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.04.2021 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, рішенням №09 від 28.04.2021 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, посилаючись на відсутність у нього необхідного пільгового стажу.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV ).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 114 вказаного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 2 частини 2 згаданої статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що 21.03.2021 позивачу виповнилося 55 років, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 .

19.04.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, листом від 21.05.2021 відповідач повідомив позивача про те, що рішенням №09 від 28.04.2021 йому відмовлено в призначенні пенсії з огляду на відсутність у нього необхідного пільгового стажу. Зокрема, позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів його роботи з 22.01.1987 по 04.04.1990, 16.05.1997 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 30.01.2009, з 02.02.2009 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 28.02.2017, оскільки дані періоди пільгового стажу не підтверджені Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Так, як слідує із змісту рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.03.2021, Комісія дійшла висновку про відмову в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 22.01.1987 по 04.04.1990, оскільки відсутні дані про послідовну реорганізацію Соболівського цукрового заводу в орендне підприємство «Соболівський цукровий завод» та про ліквідацію без правонаступника Соболівського цукрового заводу.

Крім того, Комісія відмовила в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 16.05.1997 по 31.12.2008, оскільки відсутні дані про послідовну реорганізацію Кублічського хлібоприймального підприємства в ВАТ «Кублічське хлібоприймальне підприємство».

Також, Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області дійшла висновку про відмову в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача з 02.02.2009 по 27.06.2013, оскільки відсутні дані про ліквідацію без правонаступника ТОВ «Кубличське ХПП».

Разом із тим, суд критично оцінює наведені вище висновки відповідача, адже вищезазначені періоди роботи позивача електрозварником з 22.01.1987 по 04.04.1990, з 16.05.1997 по 31.12.2008 та з 02.02.2009 по 27.06.2013 підтверджуються записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, відповідні періоди роботи позивача також підтверджуються уточнюючими архівними довідками №92 від 07.12.2020, №94 від 30.11.2020, №01-19/411 від 16.11.2020, №01-19/412 від 16.11.2020, №01-19/413 від 16.11.2020, №01-19/414 від 16.11.2020, №01-19/415 від 16.11.2020.

Поряд із цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, посилання відповідача на відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, як на підставу для не зарахування до пільгового стажу позивача усіх перелічених вище періодів його трудової діяльності, судом оцінюються критично.

Крім того, Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 24.06.2016 №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджувались редакції Списків №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у яких в розділі "Загальні професії" передбачені позиції електрогазозварників та газозварників.

Також, робочі позиції "Электрогазосварщики" та "Электросварщики ручной сварки" були передбачені Списком № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що професія, за якою працював позивач, не відповідає чинним на період роботи Спискам виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці.

При цьому, в ході розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не надано жодних доказів, а також не вказано жодних обставин, які б свідчити про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01.07.2013 по 28.02.2017, а тому даний період слід зарахувати до відповідного стажу позивача.

Що ж до зарахування до стажу позивача періоду його навчання міському професійно-технічному училищі №32 з 01.09.1981 по 29.05.1984 за спеціальністю електрозварник ручної зварки, газозварювальник, то суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

В даному ж випадку, враховуючи те, що перерва між днем закінчення навчання (29.05.1984) і днем зарахування на роботу в Теплицьке автопідприємство (09.08.1984) на посаду електрозварника, пройшло менше трьох місяців, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування відповідного періоду навчання позивача до його пільгового стажу.

Крім того, положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім того, Постановою Ради міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 затверджено Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій.

Відповідно до пункту 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці періоди строкової служби в Радянській армії прирівнюються за вибором яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

В даному ж випадку, позивача було звільнено з посади електрозварника (яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах) в Теплицькому автопідприємстві саме у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що період проходження позивачем служби в Радянській Армії з 15.11.1984 по 28.11.1986 також підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Отже, із вищенаведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періодів його роботи з 22.01.1987 по 04.04.1990, з 16.05.1997 по 31.12.2008, з 02.02.2009 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 28.02.2017 є протиправною, адже відповідний стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача).

Крім того, враховуючи те, що внаслідок зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 22.01.1987 по 04.04.1990, з 16.05.1997 по 31.12.2008, з 02.02.2009 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 28.02.2017, а також періоду навчання з 01.09.1981 по 29.05.1984 та проходження військової служби з 15.11.1984 по 28.11.1986, в нього буде більш ніж 12 років та 6 місяців пільгового стажу, який є достатнім для призначення пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №09 від 28.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.04.2021, зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи з 22.01.1987 по 04.04.1990, з 16.05.1997 по 31.12.2008, з 02.02.2009 по 27.06.2013 та з 01.07.2013 по 28.02.2017, а також період навчання в професійно-технічному училищі №32 з 01.09.1981 по 29.05.1984 та період проходження служби в Радянській Армії з 15.11.1984 по 28.11.1986.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 04.08.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна