Справа № 296/12251/19
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2021-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №4 батальйону 1 лейтенанта поліції Назарука Ігоря Руслановича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в грудні 2019 року звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону 1 УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Назарука Ігора Руслановича серії ЕАК №1859266 від 14.12.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з постановою не згоден, оскільки вона винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України. Як на підставу її скасування ОСОБА_1 посилається на відсутність доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та порушення його прав патрульними, які не заслухали його доводи стосовно інкримінованого йому кримінального правопорушення, не дослідили доказів, не оголосили його права та не надали йому можливості скористатися правовою допомогою. Також звертає увагу суду, що він не пред`являв інспекторові будь-яких документів водія або свідоцтва про реєстрацію ТЗ, тому інспектором занесено у постанову завідомо неправдиві дані, які незрозуміло звідки взяв інспектор, а саме серію і номер документа, що посвідчує особу, адресу проживання тощо.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17.06.2020 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Зазначив, що під час прийняття рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. На підтвердження своїх доводів надав відеозапис з нагрудної камери.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. При цьому пояснив, що він не перебував за кермом, до місця зупинки керував транспортним засобом його брат, який вийшов із авто до приїзду працівників поліції, а він мав намір відігнати авто до свого будинку.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Свідок ОСОБА_2 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що саме під час винесення оскаржуваної постанови він не був присутній, проте зі слів позивача йому відомо, що «щось було із фарами», здається, що він їхав чи то з увімкненим дальнім чи то з ближнім світлом фар.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 14.12.2019 поліцейським роти №4 батальйону 1 УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Назаруком І.Р. винесено серії ЕАК №1859266, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.4). У постанові вказується на те, що 14.12.2019 о 01 год. 54 хв. в м. Житомирі по вул. Київській, 89, водій, керуючи транспортним засобом RENAULT ESPACE, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з увімкненим дальнім світлом, чим наражав на небезпеку інших учасників руху, та з непрацюючими задніми стопами, а також не пред`явив реєстраційного документа на ТЗ, чим порушив п.2.1.6. ПДР, адміністративна відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, ПДР, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 7 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно п.9-10 розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз`яснення п.п.4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач заперечує скоєння правопорушення, яке йому інкримінується, при цьому пояснив суду, що він заперечував це і під час складання інспектором спірної постанови.

Натомість інспектор надав відзив, в якому повністю заперечив проти доводів позивача, викладених у позовній заяві, а також надав диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Згідно відзиву позивач 14.12.2019 в нічну пору доби (о 01:54 год.) в м.Житомирі, по вул. Київській, 89, керував транспортним засобом RENAULT ESPACE, д.н.з. НОМЕР_1 , з увімкненим дальнім світлом, чим наражав на небезпеку інших учасників руху, та з непрацюючими задніми стопами. Саме цей факт став причиною зупинки вказаного транспортного засобу та законної вимоги поліцейського пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України. Натомість позивач двічі відмовився пред`явити реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п.2.1.6. ПДР, та повідомив: «Я не порушував правил дорожнього руху, не бачу підстав їх пред`являти», що, зокрема, підтверджується наданими доказами (відеофайл №, 00 хв. 08 сек. та 03. хв. 40 сек.).

Також вказаним вище записом (з 01:00 хв) повністю спростовуються доводи позивача про те, що поліцейський під час зупинки транспортного засобу не оголосив його права та не надав йому можливості скористатися правовою допомогою.

Враховуючи викладене, суд критично ставиться до пояснень позивача, наданих в судовому засіданні про те, що не він керував транспортним засобом на момент зупинки та він мав лише відігнати транспортний засіб до себе додому, оскільки ці пояснення суперечать його поясненням, наданим на місці пригоди («… їхав з ближнім світлом фар», «…поміняв лампочки…», «…машина перегружена…» тощо).

Також суд не бере до уваги покази свідка, який визнав, що він не був присутнім під час зупинки транспортного засобу та винесення оскаржуваної постанови, тому повідомлені ним обставини про те, що, зі слів позивача, у нього «щось було із фарами», не мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови відбулися у відповідності до норм чинного КПК України, доводи відповідача про невинуватість не знайшли свого підтвердження в суді та повністю спростовуються матеріалами справи (відзив інспектора (а.с. 14-16), диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського (а.с.17)), а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.126 КпАП України, ст.2, 5, 6, 72-77, 241, 246, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14 грудня 2019 року серії ЕАК №1859266, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом місяця з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя О. П. Сингаївський