Справа № 420/7250/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7250/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними матеріалами, у порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» до Одеської митниці Держмитслужби України про:

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000067/2 від 14 квітня 2021 року;

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000070/2 від 15 квітня 2021 року;

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000037/2 від 20 травня 2021 року;

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000038/2 від 20 травня 2021 року;

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000043/2 від 26 травня 2021 року;

визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000045/2 від 28 травня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/00241 від 14 квітня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/00243 від 15 квітня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00057 від 20 травня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00058 від 20 травня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00063 від 26 травня 2021 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00065 від 28 травня 2021 року.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» зазначає, що ним було подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товарів за першим методом за ціною договору. Проте, Одеською митницею Держмитслужби, всупереч вимогам діючого законодавства, за результатами опрацювання поданих митних декларацій та документів, винесені картки відмови у прийнятті митних декларацій та прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, якими митну вартість товарів визначено за другорядним методом.

Позивачем наголошувалося, що Одеською митницею Держмитслужби в оскаржуваних рішеннях не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Позивач не погоджується із зазначеними у рішеннях доводами митного органу та стверджує, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товарів.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» про розгляд адміністративної справи №420/7250/21 за правилами загального позовного провадження відмовлено.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив (вх.№37003/21від 13.07.2021р.) на позовну заяву (т.ІІ а.с.11-21).

Відзив обґрунтований наступним.

Під час митного контролю товарів за митними деклараціями Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН», програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: згідно п.6.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року вартість палет, тари, та упаковки входить у ціну товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у коносаментах зазначені умови оплати фрахту «FREІGHT PREPAІD», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; відповідно до наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах «СРТ Одеса» або «СРТ Чорноморськ», тобто вартість страхування не включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контрактів, інвойсів, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливе перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; у наданих до митного оформлення прас-листах відсутня інформація на який період дійсна дана пропозиція; відповідно до п. 4.5 контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (предоплата/післяоплата) в інвойсі не зазначена; надані прайс-листи не містять умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Станом на 05 серпня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» було подано до митного оформлення митні декларації на велосипеди двоколісні з шарикопідшипниками, з недорогоцінного металу, нові, без двигуна, дорожні (частково у розібраному стані) країни виробництва Китай; шини пневматичні, гумові, нові, для велосипедів, країна виробництва Індія; камери гумові, пневматичні, нові для велосипедів, країна виробництва Індія №UA500020/2021/012675 від 14 квітня 2021 року, №UA500020/2021/012837 від 15 квітня 2021 року, №№UA500110/2021/011328, UA500110/2021/011268 від 20 травня 2021 року; №UA500110/2021/011949 від 26 травня 2021 року та №UA500110/2021/012112 від 28 травня 2021 року.

Вищевказані товари було придбано за зовнішньоекономічним контрактом купівлі-продажу №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» та фірмою «Atum VI s.r.o.» (т.І а.с. 44-48).

Згідно пункту 1.1. контракту №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, фірма «Atum VI s.r.o» продає, а ТОВ «МЕЙЛАН» купує товари народного споживання у відповідності з документами на відвантаження, узгодженими і підписаними сторонами, на кожну поставку окремо і на умовах, зазначених у даному контракті та в інвойсах і доповненнях до нього (т.І, а.с.44).

Пунктом 2.1 та пунктом 2.2 контракту №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року встановлено, що сума контракту становить 3000000 доларів США, термін дії контракту один рік з моменту його підписання.

Частиною 4 контракту №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року визначено базисні умови поставки. Зокрема, поставка товару здійснюється на умовах, що вказується в інвойсах, попередньо усно чи письмово узгоджених сторонами.

Для підтвердження вказаних у поданих до митного оформлення деклараціях відомостей Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» до митного органу було надано:

до митної декларації №UA500020/2021/012675 від 14 квітня 2021 року: пакувальний лист №30062 від 15.02.2021 року (т.І, а.с.64); рахунок-фактуру №30062 від 15.02.2021 року (т.І, а.с.61-62), домашній коносамент АВА/259/2021 від 14.03.2021 року (т.І, а.с.63); навантажувальний документ наряд №0681 від 12.04.2021 року; декларацію про походження товару №30062 від 15.02.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 01.02.2021 року (т.І, а.с.65); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією цінова довідка №12-04/21 від 12.04.2021 року (т.І, а.с.66-72); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №071220 від 07.12.2020 року (т.І, а.с.113-115), №160321 від 16.03.2021 року (т.І, а.с.116-117), зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року (т.І, а.с.44-51), звіт про зважування б/н від 13.04.2021 року (т.І, а.с.60);

до митної декларації №UA500020/2021/012837 від 15 квітня 2021 року: пакувальний лист №0144 від 05.03.2021 року (т.І, а.с.23); рахунок-фактуру №0144 від 05.03.2021 року (т.І, а.с.20), домашній коносамент JGLBVODS21030144 від 05.03.2021 року (т.І, а.с.22,24); навантажувальний документ наряд №NOR0682 від 14.04.2021 року; декларацію про походження товару №0144 від 05.03.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 19.02.2021 року (т.І, а.с.25); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією цінова довідка №14-04/21 від 14.04.2021 року (т.І, а.с.26-30); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №091220 від 09.12.2020 року (т.І, а.с.54-56), №160321 від 16.03.2021 року (т.І, а.с.52-53), зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року (т.І, а.с.44-51), результат зважування №РК-31955642 від 15.04.2021 року (т.І, а.с.34), лист б/н від 15.04.2021 року;

до митної декларації №UA500110/2021/011328 від 20 травня 2021 року: пакувальний лист №2020-21/416 від 14.03.2021 року; рахунок-фактуру №2020-21/416 від 14.03.2021 року (т.І, а.с.163-164), домашній коносамент OOLU від 09.04.2021 року (т.І, а.с.165); автотранспортна накладна №717/1 від 20.05.2021 року; декларацію про походження товару №2020-21/416 від 14.03.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 26.02.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №071220 від 07.12.2020 року (т.І, а.с.120-122), №160321 від 16.03.2021 року (т.І, а.с.125-126), №230421 від 23.04.2021 року (т.І, а.с.123-124); зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, результат зважування №РК-32657743 від 20.05.2021 року;

до митної декларації №UA500110/2021/011268 від 20 травня 2021 року: пакувальний лист №30069 від 18.03.2021 року (т.І, а.с.145); рахунок-фактуру №30069 від 18.03.2021 року (т.І, а.с.142-143), домашній коносамент АВА/268/2021 від 10.04.2021 року (т.І, а.с.144); автотранспортна накладна №718/1 від 19.05.2021 року; декларацію про походження товару №30069 від 18.03.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 04.03.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №071220 від 07.12.2020 року, №160321 від 16.03.2021 року, №230421 від 23.04.2021 року; зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, результат зважування №РК-3264 від 19.05.2021 року;

до митної декларації №UA500110/2021/011949 від 26 травня 2021 року: пакувальний лист №9914663/1 від 26.05.2021 року (т.І, а.с.184); рахунок-фактуру №9914633 від 06.04.2021 року (т.І, а.с.182), домашній коносамент АВА/273/2021 від 16.04.2021 року (т.І, а.с.183); автотранспортна накладна №732/1 від 26.05.2021 року; декларацію про походження товару №9914633 від 06.04.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 23.03.2021 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією цінова довідка №24-05-2/21 від 24.05.2021 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №071220 від 07.12.2020 року, №160321 від 16.03.2021 року, №230421 від 23.04.2021 року; зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, результат зважування №РК-3280 від 26.05.2021 року; лист б/н від 26.05.2021 року (т.І, а.с.185);

до митної декларації №UA500110/2021/012112 від 28 травня 2021 року: пакувальний лист №ATUM/МEI-2849 від 14.04.2021 року (т.І, а.с.202); рахунок-фактуру №ATUM/МEI-2849 від 14.04.2021 року (т.І, а.с.199), домашній коносамент SHJF62972849 від 14.04.2021 року (т.І, а.с.200); автотранспортна накладна №729/1 від 27.05.2021 року; автотранспортна накладна №729/2 від 27.05.2021 року; декларацію про походження товару №ATUM/МEI - 2849 від 14.04.2021 року; прайс-лист виробника товару б/н від 31.03.2021 року (т.І, а.с.201); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією цінова довідка №24-05-2/21 від 24.05.2021 року (т.І, а.с.187-194); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №111220 від 11.12.2020 року (т.І, а.с.132-134), №160321 від 16.03.2021 року (т.І, а.с.135-136), №230421 від 23.04.2021 року (т.І, а.с.137-138); зовнішньоекономічний договір №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року, результат зважування №РК-3274 від 23.05.2021 року; результат зважування №РК-3274 від 24.05.2021 року; копію митної декларації країни відправлення ;00001221 від 14.04.2021 року.

Під час митного контролю товарів за митними деклараціями №UA500020/2021/012675 від 14 квітня 2021 року, №UA500020/2021/012837 від 15 квітня 2021 року, №№UA500110/2021/011328, UA500110/2021/011268 від 20 травня 2021 року; №UA500110/2021/011949 від 26 травня 2021 року та №UA500110/2021/012112 від 28 травня 2021 року, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості.

Одеською митницею Держмитслужби були прийняті картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00241 від 14 квітня 2021 року, №UA500020/2021/00243 від 15 квітня 2021 року, №UA500110/2021/00057 від 20 травня 2021 року, №UA500110/2021/00058 від 20 травня 2021 року, №UA500110/2021/00063 від 26 травня 2021 року, №UA500110/2021/00065 від 28 травня 2021 року (т.І, а.с.35, 42-43, 220-226) та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000067/2 від 14 квітня 2021 року, №UA500020/2021/000070/2 від 15 квітня 2021 року, №UA500110/2021/000037/2 від 20 травня 2021 року, №UA500110/2021/000038/2 від 20 травня 2021 року, №UA500110/2021/000043/2 від 26 травня 2021 року, №UA500110/2021/000045/2 від 28 травня 2021 року (т.I а.с.13-14, 36-37,105-112).

Декларанта було зобов`язано відповідно до п.3 ст.53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Зокрема: банківські платіжні документи, що стосуються товару, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікація виробника товару, розрахунок ціни товару (калькуляцію), копію митної декларації країни відправлення завірену належним чином та її переклад.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН», листами повідомило Одеську митницю Держмитслужби про неможливість надання додаткових документів. (т.І, а.с.40-41, 216-219).

Не погоджуючись з рішеннями Одеської митниці Держмитслужби, вважаючи їх протиправними та такими, які прийняті без урахування усіх обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі МК України) встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У силу приписів частини 3 статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною1 статті 248 МК України, визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно частини 2 статті VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частиною 4 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Згідно статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналізуючи вказані норми митного законодавства, можна дійти висновку, що саме на декларанта покладено обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, при цьому, використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню, також підлягають включення до ціни товару і витрати на його транспортування, які не були включені до ціни товару, а у разі, якщо дані, які містяться у поданих документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, митний орган має виключну компетенцію у питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися у достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Відтак, митниця, у разі виникнення обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей, які містяться у документах, поданих митному органові, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, реалізованим у межах повноважень.

При цьому, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідача, як встановлено матеріалами справи, Одеська митниця Держмитслужба посилається на те надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: згідно п.6.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року вартість палет, тари, та упаковки входить у ціну товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у коносаментах зазначені умови оплати фрахту «FREІGHT PREPAІD», тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; відповідно до наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах «СРТ Одеса» або «СРТ Чорноморськ», тобто вартість страхування не включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контрактів, інвойсів, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливе перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; у наданих до митного оформлення прас-листах відсутня інформація на який період дійсна дана пропозиція; відповідно до п. 4.5 контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (предоплата/післяоплата) в інвойсі не зазначена; надані прайс-листи не містять умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Суд не погоджується з позицією митного органу щодо неповноти відомостей у наданих позивачем під час митного оформлення товарів документах, з огляду на наступне.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про обов`язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити складові митної вартості та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами.

Також, відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» №598від 24.05.2012 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Аналіз графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів свідчить про відсутність інших доводів про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), окрім твердження про те, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності, а декларант відмовився від подання додаткових документів.

Частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відтак рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Одеською митницею Держмитслужби було витребувано від позивача: банківські платіжні документи, що стосуються товару, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікація виробника товару, розрахунок ціни товару (калькуляцію), копію митної декларації країни відправлення завірену належним чином та її переклад, проте жодним чином не зазначено, який з пунктів, що викликають сумніви, вказані документи можуть підтвердити чи спростувати.

Крім того, на думку суду, Одеською митницею Держмитслужби не було у повній мірі досліджено умови господарських операцій між ТОВ «МЕЙЛАН» та фірмою «Atum VI s.r.o.» та не надано належної оцінки умовам зовнішньоекономічного договору (контракту) №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року.

Зокрема, стосовно посилань митного органу, що вартість палет, тари та упаковки входить у ціну товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Частиною 6 зовнішньоекономічного договору (контракту) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року «Упаковка і маркування» визначено, що упаковка товару повинна забезпечувати збереження вантажу під час транспортування і повинна мати маркування, що відповідає характеру вантажу (п.6.1). Продавець відповідає за будь-яке псування вантажу, через погану упаковку і за всі додаткові транспортні витрати, викликані невірною маркуванням вантажу (п. 6.2). Вартість палет, тари та упаковки включена в вартість товару (п. 6.3) (т.І, а.с.45).

У свою чергу, враховуючи положень ст. 58 МК України, витрати на пакування додаються до митної вартості товару лише у тому випадку, коли вони не включені до ціни товару.

Однак, у даному випадку, умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року чітко визначено, що ціна товару, включає в себе, у тому числі, вартість палет, тари та упаковки.

Суд зазначає, що ціна товару в інвойсі визначена продавцем відповідно до умов контракту з урахуванням вказаних витрат, а тому, посилання митного органу на відсутність даних щодо вартості упаковки є безпідставними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо за твердженням позивача, ним не понесені додаткові витрати на упаковку та навантаження товару, то декларант не повинен доводити цей факт, а повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що такі витрати додатково позивачем все ж таки здійснювалося (а значить витрати включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. При цьому, понесених позивачем витрат на упаковку та навантаження товару митницею не доведено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 року у справі №814/1204/15.

Суд наголошує, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду по справі №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року та №520/10709/18 від 06 лютого 2020 року.

Стосовно посилань Одеської митниці Держмитслужби, що відповідно до наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах «СРТ Одеса» або «СРТ Чорноморськ», тобто вартість страхування не включена у вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контрактів, інвойсів, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, суд зазначає наступне.

Так, згідно наданих інвойсів поставка товару здійснюється на умовах СРТ Одеса, згідно з Інкотермс-2020.

Умова поставки CPT Інкотермс-2020 (Carriage Paid To) перекладається як «фрахт/ перевезення оплачено до» та означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту, коли передав в розпорядження перевізника продукцію, випущену митницею в рамках процедури експорту (також сплачуються вивізні мита і збори, якщо це необхідно).

При цьому транспортування до призначеного пункту, можливі витрати, пов`язані з транзитом по території іноземної держави і оплатою митних складів в разі затримок оформлення, оплачуються продавцем, а імпортне митне оформлення і розвантаження при прибутті залишається обов`язком покупця.

Суд зазначає, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Отже, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Вказані висновки узгоджуються з висновками викладеними Верховним Судом у постанові від 24.12.2020 року по справі №814/1046/16.

Отже, враховуючи те, що контрактом №ATUM/МEI/-201120 від 20.11.2020 року не передбачалися умови щодо обов`язку однієї із сторін щодо страхування товару, а відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що сторонами вказаного контракту здійснювалось страхування товару, відсутність інформації щодо страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Стосовно посилань митного органу, що у наданих до митного оформлення прайс-листах відсутня інформація на який період дійсна дана пропозиція, суд зазначає наступне.

Перш за все, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України прайс-лист є додатковим документом, а не основним.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, який на практиці частіше використовується для зазначення цін на перелік послуг.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Калькуляція - це розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Всі види калькуляції є попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.

При цьому, для підтвердження ціни, як «дійсної вартості» товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, контролюючим органом можуть бути запитані у декларанта каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, в яких пропозиція продавця адресована необмеженому колу покупців.

Каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій - не передбачено.

У контексті спірних правовідносин, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, які надаються на підтвердження митної вартості товару та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів. При цьому, він містить необхідну для предмета доказування інформацію і у сукупності з іншими наявними у справі доказами дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стосовно посилань Одеської митниці Держмитслужби, що відповідно до п. 4.5 контракту продавець зобов`язаний в інвойсах та інших супровідних документах вказати всю необхідну інформацію про товар, але будь-яка інформація про умови оплати за товар (предоплата/післяоплата) в інвойсі не зазначена, суд зазначає наступне.

Пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року визначено, що оплата за товар здійснюється з відстрочкою на 90 днів з моменту перетину митного кордону України.

Тобто, саме зовнішньоекономічним контрактом встановлено порядок здійснення розрахунків між продавцем та покупцем на умовах післяплати.

Суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 по справі №815/329/17.

Щодо посилань Одеської митниці Держмитслужби, що у коносаментах зазначені умови оплати фрахту «FREІGHT PREPAІD», тобто фрахт сплачено в порту відправлення, проте, до митного оформлення не надано документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, товар ТОВ «МЕЙЛАН» постачався на умовах CРТ.

Умова поставки CPT Інкотермс-2020 (Carriage Paid To) перекладається як «фрахт / перевезення оплачено до» та означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту, коли передав в розпорядження перевізника продукцію, випущену митницею в рамках процедури експорту (також сплачуються вивізні мита і збори, якщо це необхідно).

При цьому транспортування до призначеного пункту, можливі витрати, пов`язані з транзитом по території іноземної держави і оплатою митних складів в разі затримок оформлення, оплачуються продавцем, а імпортне митне оформлення і розвантаження при прибутті залишається обов`язком покупця.

Суд зазначає, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.

Отже, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Вказані висновки узгоджуються з висновками викладеними Верховним Судом у постанові від 24.12.2020 року по справі №814/1046/16.

Отже, враховуючи те, що зовнішньоекономічним договором (контрактом) №ANUM/MEI-201120 від 20.11.2020 року не передбачалися умови щодо обов`язку однієї із сторін щодо страхування товару, а відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що сторонами вказаного контракту здійснювалось страхування товару, відсутність інформації щодо страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем, у порушення частини 3 статті 53 Митного кодексу України не доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд також зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже, відповідачем невизнання митної вартості, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на вагомі причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості.

Крім того, суд звертає увагу, що відомості з iнформацiйних баз даних відповідача мають лише допоміжний iнформацiйний характер при прийнятті митницею вiдповiдних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів i умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбiжнiсть мiж рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовiрнiсть даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

У цьому випадку митний орган повинен здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Разом із цим, та обставина, що у ціновій базі даних є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби у термін до 21 червня 2021 року, надати до Одеського окружного адміністративного суду копії митних декларацій, які були використані митним органом для визначення для визначення вартості товарів, зокрема, але не виключно, №UA/500500/2021/022183 від 15.05.2021 року, №UA500500/2021/009006 від 04.03.2021 року, №UA500150/2021/005375 від 14.05.2021 року та інші, які були використані митним органом для визначення вартості товарів.

Проте, у встановлений судом строк, витребуваних копій митних декларації відповідачем до суду надано не було.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі «Suominen v. Finland» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Hirvisaari v. Finland»Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Lelas v. Croatia і ToscutaandOthers v. Romania) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Oneryildiz v. Turkey).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оскаржуваних рішень, то належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Отже, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» сплачено судовий збір у розмірі 38590,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» (65031, м. Одеса, вул. Новомосковська дорога 55, буд 3, ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип 21А, ) про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000067/2 від 14 квітня 2021 року; визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000070/2 від 15 квітня 2021 року; визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000037/2 від 20 травня 2021 року; визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000038/2 від 20 травня 2021 року; визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000043/2 від 26 травня 2021 року; визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000045/2 від 28 травня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/00241 від 14 квітня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500020/2021/00243 від 15 квітня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00057 від 20 травня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00058 від 20 травня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00063 від 26 травня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби України №UA500110/2021/00065 від 28 травня 2021 року - задовольнити.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500020/2021/00241 від 14 квітня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500020/2021/00243 від 15 квітня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500110/2021/00057 від 20 травня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500110/2021/00058 від 20 травня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500110/2021/00063 від 26 травня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби №UA500110/2021/00065 від 28 травня 2021 року визнати протиправною та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000067/2 від 14 квітня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000070/2 від 15 квітня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000037/2 від 20 травня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000038/2 від 20 травня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000043/2 від 26 травня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500110/2021/000045/2 від 28 травня 2021 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби () на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕЙЛАН» () понесені судові витрати у розмірі 38590,00 (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто ) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Балан Я.В.