Справа № 580/3574/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2021 року справа № 580/3574/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ДЕПАРТАМЕНТУ З ПИТАНЬ ВИКОНАННЯ КРИМІНАЛЬНИХ ПОКАРАНЬ про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

02.06.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до ДЕПАРТАМЕНТУ З ПИТАНЬ ВИКОНАННЯ КРИМІНАЛЬНИХ ПОКАРАНЬ (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 81; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення про повернення без розгляду документів про видачу йому посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України», оформленого листом від 01.03.2021 №8/3-3200/Гр;

зобов`язання відповідача повторно розглянути документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення у вказаній справі;

зобов`язання направити до Міністерства юстиції України документи про видачу йому посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України», а саме розрахунок вислуги років та дві фотокартки розміром 35 х 45 мм., копію наказу про звільнення зі служби та довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності ІІ групи згідно з п.6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5 та п.3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.

В обґрунтування зазначено, що позивач з метою реалізації права на отримання вказаного вище посвідчення і нагрудного знака звернувся письмовою заявою до відповідача. Відповідач всупереч вимог закону повернув надані позивачем документи без розгляду, що не входить до його повноважень.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного провадження. Установлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

12.07.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. Стверджує, що ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України можуть бути інваліди І та ІІ групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, які мають вислугу військової служби 20 років і більше, саме в календарному обчисленні вислуги років. Тому хибною є думка позивача про те, що вислуга років не має значення при видачі посвідчення та нагрудного знака «Ветеран ДКВС України». Відповідач проінформував позивача про залишення без розгляду матеріалів для виготовлення посвідчення та нагрудного знаку у зв`язку з відсутністю підстав для встановлення відповідного статусу, пов`язаного саме з календарною вислугою років, яка на момент звільнення позивача становить 15 років 04 місяці 14 днів. Тому позовні вимоги позивача є безпідставними.

Всі подані сторонами документи долучені до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що позивач з 13.04.2005 до 20.04.2006 проходив службу в Збройних силах України. 06.06.2006 прийнятий на службу в Державну кримінально-виконавчу службу України. 13.10.2020 звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Довідкою Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» від 28.09.2020 №2/3129 підтверджується, що позивач за період служби в Збройних силах та Державній кримінально-виконавчій службі України перебував на посадах: з 13.04.2005 до 20.04.2006 водій-машиніст ВМЗМ в/ч НОМЕР_3 ; з 06.06.2006 до 01.08.2012 молодший інспектор відділу охорони Черкаської виправної колонії УДДУПВП у Черкаській області (№62); з 01.08.2012 до 01.02.2016 молодший інспектор відділу охорони Черкаської виправної колонії УДПтС України в Черкаській області (№62); з 01.02.2016 до 30.08.2017 молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Черкаської виправної колонії УДПтС України в Черкаській області (№62); з 30.08.2017 на час видачі довідки молодший інспектор відділу нагляду і безпеки державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)».

Відповідно до витягу з наказу Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» від 13.10.2020 №170/ОС-20 позивача звільнено 13.10.2020 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки через хворобу. Вислуга років у календарному обчисленні станом на 13.10.2020 становить 15 років 04 місяці 14 днів. У пільговому обчисленні 20 років 01 місяць 25 днів. Вислуга календарних років служби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить повних 15 років.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №774895 підтверджується, що позивачу 26.10.2020 встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із проходженням служби в поліції.

Посвідченням від 14.04.2021 серії ААЛ №555684 підтверджується, що позивачу призначена пенсія з інвалідності 2 групи, інвалідність армії.

08.02.2020 позивач звернувся заявою до відповідача, в якій просив у зв`язку із звільненням із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, установленням йому ІІ групи інвалідності та наявністю більше 20 років вислуги, виготовити йому посвідчення та нагрудний знак «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України».

Супровідним листом від 09.02.2021 №2/243/55 Державна установа «Черкаська виправна колонія (№62)» направила відповідачу матеріали для виготовлення вказаних вище посвідчення та нагрудного знака позивачу. До листа додано: заяву позивача, копію розрахунку вислуги років, витяг з наказу про звільнення, копію першої сторінки паспорту, копію довідки МСЕК серії 12 ААБ №774895 від 26.10.2020, копію довідки МСЕК серії 12 ААБ №044308 від 26.10.2020, фото в 2 екз.

Листом від 01.03.2021 №8/3-3200/ГР відповідач повідомив начальнику Державної установи «Черкаська виправна колонія (№62)» Горбенку С., що згідно з розрахунком вислуги років станом на 13.10.2020 вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 15 років 09 місяців 19 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 01 місяць 25 днів. Відповідно до роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 28.07.2020 №55791-61-20 якщо Законом не конкретизовано пільгового обчислення вислуги років, то така вислуга має рахуватися у календарному обчисленні. При організації видачі пенсіонерам Державної кримінально-виконавчої служби України посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» відповідач дотримується позиції щодо врахування лише календарної вислуги років. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгове обчислення вислуги років право на пенсію за вислугу років не визначає. Вказану позицію висловлює Міністерство юстиції України в листі від 13.04.2018 №14308/6447-26-18/16.3.2. Тривалість проходження служби позивача відповідно до п.3 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» є меншою за 20 календарних років. Підстави для встановлення йому статусу «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» відсутні. З огляду на вказане відповідач повернув документи та заяву позивача без розгляду.

Тому позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 №343 «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну пенітенціарну службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації (п.п.1, 2 Постанови №343).

Порядок оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України" затверджений наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5 (далі - Порядок №234/5).

Посвідчення ветерана Державної кримінально-виконавчої служби України є документом, що підтверджує статус ветерана і його право на отримання пільг згідно із Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист (п.2 Порядку №234/5).

Відповідно до п.3 Порядку №234/5 для отримання посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України" ветерани звертаються за останнім місцем проходження служби із заявами, до яких додають дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Позивач дотримався вказаного обов`язку та звернувся відповідною заявою.

Зазначені документи позивача направлені Державною установою "ЧЕРКАСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№62)" відповідачу супровідним від 09.02.2021 для виконання вказаної норми.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року №20 Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції (далі Постанова №20) ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції:

Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України;

Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (п.1 Постанови №20).

Утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань - Департамент з питань виконання кримінальних покарань.

Пунктом 3 Постанова №20 установлено, що:

територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань;

здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, покладається на Міністерство юстиції;

Департамент з питань виконання кримінальних покарань, що утворюється згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступником територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови.

Відповідно до п.1 Положення про Департамент з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 21.12.2020 №4403/5 (далі Положення) Департамент з питань виконання кримінальних покарань є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань.

Згідно з підп.29 п.3 Положення основним завданням відповідача є організація забезпечення видачі пенсіонерам ДКВС України та здійснення обліку відповідних документів для користування пільгами, що встановлені діючим законодавством, посвідчень і нагрудних знаків, виданих відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», а також надання допомоги у вирішенні соціально-побутових питань.

Згідно з підп.9 п.7 Положення відповідач у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Пункт 6 Порядку №234/5 визначає, що для видачі посвідчень і нагрудних знаків «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції надсилають до підрозділу персоналу апарату Мін`юсту завірені копії розрахунків вислуги років та по дві фотокартки розміром 35 х 45 мм на кожного ветерана.

Відповідач всупереч положенням п.6 Порядку №234/5 повернув без розгляду документи та заяву позивача, не направивши їх до підрозділу персоналу апарату Мін`юсту.

Відповідно до п.1 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601 (далі - Порядок №1601), посвідчення та нагрудні знаки "Ветеран військової служби" видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з абз.3 п.3 Порядку №1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку та довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, - для осіб, зазначених у пункті 3 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.5 Закону України від 24.03.1998 №203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (далі - Закон №203/98-ВР) ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:

які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.
Вказаними вище документами підтверджується, що позивач є інвалідом ІІ групи, інвалідність пов`язана з проходженням служби в поліції.

Розрахунком вислуги років при призначенні пенсії підтверджується, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 15 років 04 місяці 14 днів, а у пільговому 20 років 01 місяць 25 днів. Отже, позивач має 20 років вислуги у пільговому обчисленні.

Суд врахував, що положення п.3 ч.1 ст.5 Закону № 203/98-ВР не містять вимог щодо наявності календарної або пільгової вислуги служби для надання статусу ветерана внутрішніх справ. Вказана вище норма не містить імперативної вимоги щодо того, що вислуга років має бути саме календарною, як зазначає відповідач.

Відповідно до ст.10 Закону №203/98-ВР ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2009 №1226 (далі Постанова №1226) затверджено зразки та описи посвідчення і нагрудного знаку «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України», що додаються. Також поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", встановивши, що видача посвідчення і вручення нагрудного знаку здійснюється Міністерством юстиції (п.2 Постанови №1226).

Пунктом 3 Постанови №1226 визначено, що Міністерство юстиції є замовником виготовлення бланків посвідчення і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України".
Відповідно до п.4 Постанови №1226 зобов`язано Міністерству юстиції організувати виготовлення бланків посвідчення і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України" у межах асигнувань, передбачених для забезпечення функціонування Державної кримінально-виконавчої служби на відповідний рік.

Отже, уповноваженим органом на видачу відповідного нагрудного знака є Міністерство юстиції України.

Тому доводи відповідача щодо відсутності стажу позивача для видачі посвідчення не обгрунтовані.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням меж, порядку, способу та строку, визначеного законодавством.

Вказані вище нормативно-правові акти не передбачають повноваження відповідача повернути документи особи без розгляду. Отже, у спірних правовідносинах він діяв без дотримання встановленого законом порядку та меж наданих повноважень.

Оскільки лист від 01.03.2021 №8/3-3200/Гр про повернення без розгляду заяви позивача та доданих документів не є актом владно-розпорядчого характеру, відсутні підстави для його скасування. Натомість він свідчить про вчинення дій, які не відповідають вимогам закону. Зважаючи, що заявлене позивачем право порушене, суд дійшов висновку, що належним способом його відновлення є визнання протиправними вказаних дій та зобов`язати відповідача повторно розглянути документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення у вказаній справі, направити їх до Міністерства юстиції України.

Отже, доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню у вказаному вище обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, відсутні підстави для їх розподілу.

З приводу професійної правничої допомоги суд установив, що 31.05.2021 позивач уклав з адвокатом Топором А.І. договір про надання правової допомоги. Відповідно до п.4.1 ст.4 вказаного договору клієнт сплачує адвокату гонорар, обумовлений сторонами в розмірі: 1800,00 за підготовку кожної окремої заяви по суті справи (позовні заяви, відзиви, відповіді на відзив, заперечення на відповіді на відзив, апеляційні та касаційні скарги); 800,00 грн за кожне окреме судове засідання в межах міста Черкаси; 2000,00грн за кожне окреме судове засідання за межами міста Черкаси; 250,00грн за підготовку кожного окремого адвокатського запиту. Інші види правової допомоги оплачуються із розрахунку 1000,00грн за годину роботи адвоката. Розрахунок проводиться на умовах передоплати.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 22.06.2021 на підставі договору про надання правової допомоги від 31.05.2021 між позивачем та адвокатом вказаний адвокат надав позивачу такі послуги правничої допомоги, загальною вартістю 1800,00грн, відповідно до переліку:

підготовка позовної заяви за підписом клієнта до Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/3574/21 з вимогами до відповідача 5 год затраченого часу - 1800,00грн;

підготовка та подання клопотання від 22.06.2021 про долучення доказів у справі №580/3574/21 2 год затраченого часу. Всього 7 год.

Квитанцією до прибуткового касового ордера від 01.06.2021 №25 підтверджується оплата позивачем вказаному адвокату 1800,00грн підставою зазначено договір про надання правової допомоги від 31.05.2021.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Згідно до ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, компенсації за рахунок іншої сторони підлягає не будь-яка правова допомога, а саме професійна правнича, виконавцем якої є адвокат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач не просив відмовити у стягненні за рахунок його бюджетних асигнувань витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Безпосередня участь адвоката, не підтверджена жодним належним доказом. Всі наявні у судовій справі письмові заяви до суду та заяви до відповідача підписані та подані позивачем особисто. Листи відповідача також адресовані особисто позивачу. Доказів складання позовної заяви адвокатом не надано. Справа розглянута у письмовому провадженні без виклику учасників спору в судове засідання.

Тому суд дійшов висновку, що сукупністю наданих доказів не підтверджується надання позивачу саме професійної правничої допомоги в цій справі та відсутні підстави для її відшкодування відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-14, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДЕПАРТАМЕНТУ З ПИТАНЬ ВИКОНАННЯ КРИМІНАЛЬНИХ ПОКАРАНЬ щодо про повернення листом без розгляду документів про видачу ОСОБА_1 посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України».

Зобов`язати ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВИКОНАННЯ КРИМІНАЛЬНИХ ПОКАРАНЬ (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 81; ) повторно розглянути документи про видачу посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України» ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення у цій справі та направити їх до Міністерства юстиції України для видачі посвідчення та нагрудного знака «Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України», а саме розрахунок вислуги років та дві фотокартки розміром 35 х 45 мм., копію наказу про звільнення зі служби та довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності ІІ групи згідно з п.6 Порядку оформлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків "Ветеран Державної кримінально-виконавчої служби України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.02.2012 №234/5, та п.3 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1601.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 03.08.2021.