Справа № 201/4885/21
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/4885/21
Провадження №2-а/201/68/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (треті особи - інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненко Артем Олегович, заступник начальника відділу контролю за стоянкою та зупинкою інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макарова Світлана Анатоліївна) про скасування постанови РАП № 297408752 від 28.05.2021р. про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративними позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (третя особа - інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненко А.О.) про скасування постанови РАП № 297408752 від 28.05.2021р. про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.05.2021р. позовна заява була залишена без руху та позивачці наданий строк для усунення недоліків (а.с.№29).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.06.2021р. позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у адміністративній справі з призначенням спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.№34).

17.06.2021р. до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачкою залучено третьою особою - заступника начальника відділу контролю за стоянкою та зупинкою інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макарову С.А. (а.с.№38-40).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 28.05.2021р. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, якою на позивачку накладено штраф у розмірі 340грн. за порушення п. 6 підпункту 15.10 розділу 15 ПДД, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. З винесеною постановою позивачка не згодна, вважає, що інспектором з паркування не надано доказів порушення нею ПДР, а тому просила скасувати постанову РАП № 297408752 від 28.05.2021р. про накладення адміністративного стягнення та закрити справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 122 КУпАП.

28.07.2021р. до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник Жара О.І. (діє на підставі довіреності від 23.06.2021р. - а.с.№50), посилалася на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена на підставі наявних доказів, інспектором з паркування було зроблено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1 , а тому посилання позивачки на відсутність доказів не відповідають дійсності. Крім того, посилалася на те, що постанова винесена правомірно, оскільки позивачкою було порушено п.п. «б» п. 15.10 розділу 15 ПДР, а положення п.п. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР не можуть бути застосовані, оскільки за цією нормою легковий автомобіль має бути припаркований на краю тротуару, який примикає до проїзної частини. Оскільки транспортний засіб позивачки був припаркований на іншому краю тротуару, який не примикає до проїзної частини, то відсутня одна з умов для застосування винятку, що міститься в п.п. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначила, що сума витрат на правничу допомогу є завищеною, оскільки справа відноситься до категорії незначної складності, крім того, позивачка є адвокатом та заявлена до стягнення сума не є співмірною з розміром штрафу, який накладений (а.с.№44-47).

27.07.2021р. до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки, в якій вона зазначила, що з наданих до відзиву фотознімків не можливо встановити факт порушення нею ПДР. Крім того, зазначила, що відповідач вільно трактує закон. Зазначаючи, що правила дорожнього руху містять обов`язок паркуватися саме на краю тротуару, який примикає до проїзної частини. Вважала, що відповідачем неправомірно накладено адміністративне стягнення, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати в загальному розмірі 3 058грн., які складаються зі сплати судового збору у розмірі 454грн., витрат на правову допомогу у розмірі 1 500грн. - за написання позовної заяви, 1 000грн. - за написання відповіді н відзив, 104 грн. поштові витрати (а.с.№53-56).

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, надавши оцінку змісту заперечень на позов та відповіді на відзив, вивчивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З наданих позивачкою доказів вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена 28.05.2021р. Позивачка, отримавши повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, ще до винесення відповідної постанови, подала позовну заяву 17.05.2021р.

Таким чином, позивачкою не пропущений строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 28.05.2021р. заступником начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макаровою С.А. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 297408752, якою ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу марки AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. (а.с.№33).

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що 12.05.2021р. о 16год. 6хв. транспортним засобом марки AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено в районі буд. 93 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпро стоянку, чим порушено вимоги підпункту 6 пункту 15.10 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306 « стоянка на тротуарах (крім місць позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками).

Частиною другою ст. 277 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень - порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), суб`єктом правопорушення є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу,-належний користувач транспортного засобу.

Статтею 279-1 КУпАП визначений порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Зокрема, частиною першої цієї статті визначено, що у разі якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Що стосується відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, виходячи з наступного.

У примітці до ст.14-2 КУпАП зазначено, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 73, 74, 75 цього Кодексу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 90 КАС України визначений порядок оцінки доказів, зокрема суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В пункті 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. визначено, що стоянка забороняється: на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками) (підпункт б); на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м (підпункт в).

В п. 1.10 ПДР наведені терміни та зазначено, що тротуар - це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Виходячи із змісту вказаних підпунктів пункту 15.10 ПДР, для легкових автомобілів встановлено виключення щодо заборони паркування на тротуарах, за умови, що транспортний засіб поставлений на краю тротуару і для руху пішоходів залишається ділянка тротуару, шириною понад 2 м.

З наданих відповідачем доказів (фото матеріалів, отриманих під час фотозйомки правопорушення а.с.№48), та з пояснень, що вказані у відзиві (а.с.№46 зворотна сторона), вбачається, що транспортний засіб, який належить позивачці, був припаркований на краю тротуару, проте цей край, на думку представника відповідача, не примикав до проїзної частини, а отже відсутня одна з умов застосування винятку, що міститься в підпункті «в» пункту 15.10 ПДР.

Разом з тим, в п. 1.10 ПДР не має визначення, що саме є краєм тротуару (на відміну від визначення, що є краєм проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів), а тому посилання на те, що автомобіль має бути припаркований саме на краю тротуару, який примикає до проїзної частини, є суб`єктивною думкою представника інспекції, та не відповідає положенням підпункту б пункту 15.10 ПДР.

Відомості, що в районі будинку 93 по пр. Дмитра Яворницького в м. Дніпро встановлені дорожні знаки, які забороняють стоянку, відповідачем не надано.

Так само, з наданої відповідачем фототаблиці неможливо беззаперечно встановити, що при стоянці автомобіля позивачки AUDI A3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було залишено для руху пішоходів щонайменше 2-х метрів, оскільки жодна з фотографій не містить чіткої відстані від автомобіля до проїзної частини, а доказів проведення замірів (а саме, що ширина тротуару, яка залишилася для руху пішоходів менша за 2 метри) або отримання інших доказів - відеофіксації правопорушення, показань свідків, тощо відповідачем суду не надано.

Посилання позивачки на ширину тротуару та наявність більш ніж двох метрів для вільного руху пішоходів суд оцінює критично, оскільки координати, що вказані в роздруківці із сайту «Google maps» не співпадають з координатами, які вказані в доказовій базі по адміністративній справі.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 статті 247 КУпАП).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, яка передбачає, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а також приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б в своїй сукупності давали змогу дійти висновку про вчинення 12.05.2021р. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за необхідне скасувати постанову заступника начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкоюінспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макарової С.А. серія РАП № 297408752 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП та провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат по справі, які були понесені позивачкою у розмірі 3 058 грн., суд вважає необхідним розподілити їх на підставі ст.ст. 132, 134, 139 КАС України наступним чином.

При подачі позовної заяви позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 454грн. (а.с.№2), який у зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Разом із сумою судового збору підлягає стягненню і сума витрачена позивачкою на поштові відправлення у розмірі 104грн., яка підпадає під витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовки до розгляду справи (п.5 ч.3 ст. 132 КАС України), а загалом підлягає стягненню сума, яка дорівнює 558 грн.

При розгляді справи позивачкою понесені також судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500грн. - за написання позовної заяви, 1 000грн. - за написання відповіді на відзив.

На підтвердження судових витрат на правничу допомогу позивачкою надано договір № 1305 про надання правової допомоги від 13.05.2021р. з адвокатом Савком В.В. (а.с.№20), акт № 1 здачі прийняття робіт (надання послуг) (а.с.№22), квитанція до прибуткового касового ордеру від 13.05.2021р. № 4 (а.с.№24), акт № 2 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.07.2021р. (а.с.№58), квитанція до прибуткового касового ордера від 26.07.2021р. (а.с.№57).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін

З наданих представником відповідача доказів вбачається, що позивачка є адвокатом, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України.

Суд не заперечує право позивачки, як адвоката, залучати для представлення своїх інтересів іншого адвоката (до речі, родича - ОСОБА_2 ). Проте конкретно у даній справі, суд вважає, що вказана дія є невиправданою, оскільки позивачка є адвокатом зі стажем роботи більше шести років, позовна заява містить лише посилання на п. 15.10 ПДР та положення ч. 1 ст. 122 КУпАП, будь-якого аналізу судової практики позовна заява не містить, а тому відсутні підстави для стягнення судових витрат на правничу допомогу та в цій частині слід відмовити.

При цьому судом також враховано, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не визначеного такого поняття як спеціалізація адвоката, а отже посилання позивачки на відсутність у неї відповідної спеціалізації та не бажання глибоко вивчати судову практику, суд оцінює критично.

Відмовляючи у стягнення судових витрат на правничу допомогу при складанні відповіді на відзив, судом враховано положення ч. 1 ст. 269 КАС України, якою визначено, що у справах поданих відповідно до положень ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву. Отже складання відповіді на відзив це є правом позивачки, і вона на власний розсуд вирішує подавати чи не подавати її, при цьому обов`язок відшкодування витрат на правничу допомогу в такому разі у відповідача, як органу який фінансується за рахунок бюджетних асигнувань, відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14-2, 122, 277, 251, 288, 289 КУпАП, п. 15.10 ПДР, ст.ст. 4, 5, 12, 49, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (треті особи - інспектор з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Філоненко Артем Олегович, заступник начальника відділу контролю за стоянкою та зупинкою інспектор з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макарова Світлана Анатоліївна) про скасування постанови РАП № 297408752 від 28.05.2021р. про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника відділу контролю за стоянкою і зупинкоюінспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Макарової Світлани Анатоліївни серія РАП № 297408752 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 558грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.