Справа № 640/13394/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 серпня 2021 року м. Київ № 640/13394/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджагна Абдуназаровича про відвід судді Аверкової В.В. в адміністративній справі:

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджагна Абдуназаровича

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджагна Абдуназаровича, в якому просить суд: зобов`язати відповідача повернути безпідставно стягнуті грошові кошти стягнуті як основну винагороду приватного виконавця у розмірі 299 999,86 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ "ПУМБ" МФО 334651, ОСОБА_1 код одержувача НОМЕР_2 як таку, що сплачено передчасно та безпідставно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2021 прийнято позовну заяву у новій редакції. Запропоновано відповідачу надати суду протягом 3-х днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджагна Абдуназаровича надійшла заява від 26.07.2021 про відвід головуючого судді Аверкової В.В. від розгляду адміністративної справи №640/13394/21.

Заява обґрунтована тим, що суд умисно допустив бездіяльність з розгляду клопотання відповідача про закриття провадження справі та фактично надає позивачу своїми процесуальними ухвалами правову допомогу і намагається сприяти стороні у розгляді справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2021 заяву про відвід судді визнано необґрунтованою та передано заяву про відвід судді для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, для розгляду заяви про відвід судді Аверкової В.В. визначено суддю Мазур А.С., яка не входить до складу суду, що розглядає справу №640/13394/21.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід головуючого судді Аверкової В.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Отже, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Так, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Саме тому, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Як на підставу для відводу судді , заявник, зокрема, посилається на те, що відповідач звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі №640/13394/21 з підстав непідсудності спору в порядку адміністративного судочинства, однак, на думку заявника, суддя протиправно не розглянула подане клопотання, натомість головуючим суддею було прийнято ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди із процесуальними діями судді під час розгляду заявленого відповідачем клопотання про закриття провадження у справі.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу судді (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід судді, не доводять наявності визначених процесуальним законом підстав, за яких суддя підлягає відводу.

Крім того, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 14.07.2020 по справі № 826/11409/17.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Згідно з частиною четвертою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що твердження заявника, на які він посилається, як на підставу відводу ґрунтуються на його власних припущеннях, а тому не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Враховуючи те, що відповідач у заяві про відвід посилався на упередженість дій головуючого судді, що мали місце в судовому засідання, що відбулося 01.07.2021, а відтак, суд приходить до висновку, що заява про відвід не відповідає вимозі щодо обґрунтованості підстав заявляти відвід судді після спливу строку, встановленого частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись положеннями статей 36, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджагна Абдуназаровича про відвід судді Аверкової В.В. в адміністративній справі №640/13394/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя А.С. Мазур