Справа № 308/10118/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Паровій І.І.,

за участі представника позивача Баброцяка Л.О.,

відповідача ОСОБА_1 (KHAN ATTAULLAH),

представників відповідача Грицюка В.П. та Канівець О.П.,

перекладача Уллах Ірфан,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

встановив:

Позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із позовом до відповідача громадянина Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якому просить затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України останнього.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач 31 липня 2021 року о 16 год.в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України з Словацької Республіки. Відповідач 31 липня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією СР на напрямку 143-144 прикордонних знаків за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п.16-19 та 20 ст.4 та ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні. В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». Позивач зазначає, що між Україною та Пакистаном Угоду про реадмісію осіб не укладено.

Просив врахувати наступні обставини справи: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетині державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, дають право перетинати державний кордон передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль» відсутні, Україну використав як транзитну країну та будь-які законні підстави перебувати на території України у нього відсутні.

Представником відповідача адвокатом Грицюком В.П. подано відзив на адміністративний позов, за яким останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки порушення правил іноземної держави не тягне за собою наслідків примусового видворення за межі України.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, зазначив, що має паспорт з візою, що дає йому право на перебування в Україні, просив його не затримувати.

Представник відповідача адвокат Канівець О.П. у судовому засіданні заперечив щодо позову, зазначив, що відповідач законно перебуває на території України, надав суду оригінал паспорта відповідача з чинною візою. Також вказав, що правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскільки у його довірителя наявні документи, що посвідчують особу.

Представник відповідача адвокат Грицюк В.П. у судовому засіданні підтримав викладене у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідач, який зазначив свої анкетні дані ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 16 год. 00 хв. 31 липня 2021 року був затриманий на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме о 16 год. 00 хв. 31 липня 2021 року в пункті пропуску «Малий Березний» на підставі Угоди про Реадмісію осіб був прийнятий на територію України за незаконне перетинання 28.07.2021 державного кордону з України в Словацьку Республіку на напрямку 143-144 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» територія Ужгородського району Закарпатської області разом з іншими громадянами Пакистану, Шрі-Ланки та був затриманий на околиці с. Убля прикордонною поліцією СР.

Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача при затриманні не було.

Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 31.07.2021 та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 31.07.2021.

З акту про приймання-передавання особи слідує, що відповідач, який зазначив свої анкетні дані ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.07.2021 незаконно перетнув ДКУ з України в Словацьку Республіку на напрямку 143-144 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

31 липня 2021 року було уточнено анкетні дані відповідача, що відображено в протоколі уточнення анкетних даних затриманого. Так, в ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів з іноземцем та роботою з ІТС «ГАРТ-5М» встановлено, що він надав про себе неправдиві установчі дані, у зв`язку з чим при складанні протоколу про адміністративне затримання та інших процесуальних документів представниками в/ч НОМЕР_1 було внесено недостовірні установчі дані, а саме: ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначено, що правильними вважати установчі дані: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Чопським прикордонним загоном Державної прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 було проінформовано Посольство Ісламської Республіки Пакистан в Україні про затримання ряду громадян Пакистану, зокрема відповідача, а також повідомлено підстави затримання.

В судовому засіданні оглянуто паспорт НОМЕР_2 громадянина Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якого долучено до матеріалів справи.

Під час огляду вказаного паспортного документу виявлено наявність у відповідача візи, виданої компетентним органом України, дійсної з 20.05.2021 по 17.08.2021 з наданням дозволу на перебування в Україні протягом 90 днів. Мета поїздки зазначена як D-13.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Зі змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС України № 748/288781 від 29 лютого 2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.

Частина 13 ст. 289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як зазначалося вище, в судовому засіданні оглянуто паспорт відповідача НОМЕР_2 , в якому виявлено візу, видану компетентним органом України, дійсну з 20.05.2021 по 17.08.2021. При цьому мета поїздки вказана як D-13.

Зі спільного наказу від 30.10.2017 № 469/897/605 «Про затвердження Вимог до організації роботи з оформлення віз для в`їзду в Україну і транзитного проїзду через її територію» вбачається, що віза типу «D-13» є довгостроковою й оформлюється для навчання.

Пунктом 2 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що віза - дозвіл, наданий уповноваженим органом України в установленій законодавством формі, необхідний для в`їзду на територію України або для транзитного проїзду через її територію та перебування на території України протягом відповідного строку.

Частиною 2 ст. 12 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства регламентовано, що віза скасовується під час перебування іноземця або особи без громадянства на території України у разі: виявлення факту подання особою під час оформлення візи недійсного чи виданого іншій особі паспортного документа або підроблених інших документів, або подання завідомо неправдивих відомостей; прийняття рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця або особи без громадянства за межі території України.

Однак в матеріалах справи відсутні відомості про скасування візи, якою відповідачу надано право перебування на території України до 17.08.2021.

При цьому з оглянутого судом паспорту відповідача НОМЕР_2 вдається ідентифікувати його особу та встановити анкетні відомості такого, підстави та законність перебування на території України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач надав документи, які його ідентифікують, а тому не потребує додаткової ідентифікації, внаслідок чого цей позов, є безпідставним та в його задоволенні необхідно відмовити.

Відсутність необхідності ідентифікації особи, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову про затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Суд бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно відповідача уповноваженим органом було прийнято рішення про його примусове повернення або видворення за межі території України, і відповідач ухилився від його добровільного виконання у визначений у зазначеному рішенні строк.

Також судом враховано, що представник позивача посилається на ту обставину, що відповідач вчинив спробу незаконного перетину державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.204-1 КУпАП. Разом з тим вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується постановою суду, однак до матеріалів справи такої долучено не було.

Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що відповідачем надано документи, які дають можливість його ідентифікувати та підтверджують законність перебування відповідача на території України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Пакистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області А.П. Іванов