Справа № 640/22712/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м. Київ № 640/22712/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» (, адреса: 03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 9А, оф. 523) (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка 33/19, Київ 33, 01033, ) (надалі - Відповідач), правонаступником якого є відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у м. Києві (), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Відповідача від 08.11.2019 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.11.2019 відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Сап Групп» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на те, що податковий кредит сформовано на підставі відповідних первинних документів та висновки Відповідача про його завищення є безпідставними.

Представником Відповідача позовні вимоги не визнано та зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства. Посилався на відсутність реального характеру взаємовідносин позивача із ТОВ «Сап Групп», діяльність якого спрямована на прикриття незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків, що встановлено досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій зазначено про безпідставність посилання контролюючого органу на недоліки наданих Позивачем первинних докіментів та вказано на те, що всі первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ «Сап Групп» відповідають нормам законодавства та містять всі обов`язкові реквізити.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу від 02.10.2019 №1430, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Юнайтед Алко» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Сап Групп» за період червень 2018 року.

За результатами даної перевірки Відповідачем складено акт від 16.10.2019 №26/26-15-14-07-01-10/39496546, згідно із висновками якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «Юнайтед Алко» пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (періоду) за червень 2018 року на суму 3377452 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням Позивачем оскаржено його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що між ТОВ «Юнайтед Алко» та ТОВ «Сап Групп» укладено договір поставки від 01.11.2017 №01/11 предметом якого є постачання алкогольних виробів (а.с. 66-67 т.І).

На підтвердження реальності виконання вказаних договорів Позивачем надано до матеріалів справи копії видаткових накладних з повним переліком товарів, актів звірки розрахунків, товарно-транспортних накладних (а.с. 13-31, 68-108 т.І).

Для перевезення вказаних у видаткових накладних та товарно-транспортних накладних активів (товарів) Позивачем використано власні транспортні засоби та орендовані. До матеріалів справи надано копії первинних документів щодо оренди наступних транспортних засобів: транспортний засіб Volvo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно договору оренди транспортного засобу № 01/11/16 від 01.11.2016; напівприцеп бортовий - Е, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно договору оренди майна №01/1-17 від 01.01.2017; тягач DAF FT 105, реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно договору оренди майна №01-02-18 від 01.02.2018; напівпричіп марки KOGEL, модель SNCO 24Р90 реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно договору оренди майна №01/02-18 від 01.02.2018 (а.с. 32-49 т. І).

Зберігання товару здійснювалось в орендованому приміщенні, згідно договору від 28.09.2017 №10 (а.с. 51-57 т. І).

За результатами господарських операцій із контрагентом ТОВ «Сап Групп» Позивачем за червень 2018 року сформовано податковий кредит на загальну суму 3377451,60 грн.

Відповідачем зазначено, що господарські операції Позивача із ТОВ «Сап Групп» не мали реального характеру, в обґрунтування чого посилався на те, що даним товариством не подано декларацію з податку на прибуток за червень 2018 року та не утримано податок на доходи фізичних осіб.

Суд відхиляє посилання Відповідача на неподання контрагентом Позивача податкової звітності з податку на прибуток та податку на доходи фізичних осіб, оскільки в межах даного спору досліджується саме правомірність суми податкового кредиту, сформованого Позивачем за результатом господарських операцій з ТОВ «Сап Групп».

Крім того, судом встановлено, що ТОВ «Сап Групп» оскаржувало в судовому порядку податкове повідомлення-рішення, яке прийнято податковим органом за результатами камеральної перевірки декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року. З рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2019 №520/10537/18 слідує, що контролюючим органом виявлено помилки при уточненні показників вказаної декларації по контрагентам ТОВ «Гермес» та ТОВ «Алко-М».

Отже, податкову декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року ТОВ «Сап Групп» подано, що Відповідач не заперечував. В свою чергу, неподання вказаним контрагентом податкової звітності з інших видів податків не може свідчити про відсутність реального характеру спірної господарської операції.

Також, судом встановлено, що господарські операції між ТОВ «Юнайтед Алко» та ТОВ «Сап Групп» на підставі договору поставки від 01.11.2017 №01/11 були предметом розгляду адміністративної справи №640/19416/18.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2019 №640/19416/18, яке набрало законної сили 04.10.2019 підтверджено реальність господарських взаємовідносин ТОВ «Юнайтед Алко» та ТОВ «Сап Групп» на підставі договору поставки від 01.11.2017 №01/11 за березень 2018 року.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Тобто якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету або подання податкової звітності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку контрагентом чи неподання ним звітності (у тому числі внаслідок ухилення) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

При вирішенні даного спору суд притримується позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливої недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому, слід враховувати вимоги частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Сап Групп» було зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини Позивача з зазначеним вище контрагентом, який на момент здійснення господарських операцій був належним чином зареєстрований як платник податку на додану вартість, оформлені договорами, які не були визнані в судовому порядку недійсними, а також підтверджені виданими контрагентом первинними документами, зокрема, податковими накладними, отже Позивачем виконано передбачені законодавством вимоги для підтвердження права на податковий кредит.

На думку суду, Позивач, не може нести відповідальність ні за несплату податків контрагентами, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за умови необізнаності щодо неї.

Крім того, суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за виконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Суд відхиляє посилання Відповідача на наявність кримінального провадження відносно ТОВ «Сап Групп», оскільки вироку, який встановлю винність осіб у вчиненні кримінального правопорушення суду не надано.

Як зазначає Верховний Суд в постановах від 26.06.2018 у справі №808/2360/17 та від 05.06.2018 у справі №809/1139/17, посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів позивача обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки вказані не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Згідно із частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що посилання відповідача на зазначене вище кримінальне провадження, як на одну з підстав нереальності укладених господарських договорів між Позивачем та його контрагентом, не може бути підставою для визначення позивачу податкових зобов`язань бо зменшення від`ємного значення податкового кредиту, оскільки контролюючим органом не надано до матеріалів адміністративної справи вироку по зазначеному кримінальному провадженні.

Отже, висновки контролюючого органу щодо відсутності підстав у Позивача на формування податкового кредиту по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Сап Групп» є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Позивачем підтверджено належними і допустимими доказами реальність господарських взаємовідносин із ТОВ «Сап Групп», а висновки контролюючого органу про те, що такі взаємовідносини не мали реального характеру є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про порушення Позивачем норм Податкового кодексу України є правомірними, а позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2019 № задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 08.11.2019 №.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.) понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Алко» (, адреса: 01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 16/13, літера «А»).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04655, м.Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Суддя Н.М. Клименчук