Справа № 160/6145/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/6145/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій просить:
- визнати протиправним рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110320/2020/000095/1 від 15.10.2020р. та скасувати його;
На адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що під час перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. До митного оформлення не надано банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено Інформацію про строк та умови оплати, в документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування, в прайс-листі (Специфікацію) від 21.09.2020 б/н не зазначено умови поставки, на яких товар пропонується для продажу, отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, тобто складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Витребувані митницею документи надані не в повному обсязі, подані додатково документи не надають інформації про усі складові митної вартості, викладені у повідомленні митниці №1 від 15.10.2020. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року провадження в зазначеній адміністративній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 25.06.2021 інший неробочий день (перебування судді у відпустці), а також припадає на вихідні та святкові дні, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 29.06.2021р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року між позивачем та компанією EXIDE TECHNOLOGIES S.A. (Республіка Польща) було укладено Контракт № 107/6/2015 (надалі - «Контракт»), з подальшими змінами і доповненнями, відповідно до умов якого Продавець поставляє свинцево-кислотні акумуляторні батареї (надалі - «Товар»), а Покупець купляє даний Товар у Продавця.
На виконання умов Контракту компанією EXIDE TECHNOLOGIES S.A. 07.10.2020 p. відвантажено на адресу позивача товар на підставі наступних товаросупровідних документів:
1. Замовлення № 3/2020 від 21.09.2020 р.;
2. Митна декларація країни відправлення № 20PL391010E1279547 від 07.10.2020 p.;
3. Міжнародна товаротранспортна накладна (CMR) № 0710/Е від 07.10.2020 p.;
15 жовтня 2020 року до відділу митного оформлення № 1 митного поста «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби позивачем була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно № UA110320/2020/010147.
До вказаної ЕМД № UA110320/2020/010147 позивачем було додано наступні документи:
- відомості про Контракт № 107/6/2015 від 21.09.2015 р.;
- відомості про Додаткову угоду № 1 від 31.07.2017 р.;
- копія Замовлення № 3/2020 від 21.09.2020 р.;
- копія Митної декларації країни відправлення № 20РЬ391010Е1279547 від 07.10.2020 р.;
- копія Міжнародної товаротранспортної накладної (СМЯ) № 0710/Е від 07.10.2020р.;
- копія Сертифікату про походження товару ЕІЖ. 1 № РЬ/МР/АЯ 0030269 від 07.10.2020р.;
- відомості про Договір транспортного експедирування № 04/2020-Г від 25.03.2020р.;
- копія Заявки № 83 від 07.10.2020 р.;
- копія Рахунку на оплату № 08-10/002 від 08.10.2020 р.;
- копія Довідки про транспортні витрати № 08/10-2 від 08.10.2020 р.;
- копія Довідки про транспортні витрати № 908 від 08.10.2020 р.;
- відомості про Генеральний договір добровільного страхування вантажів № 015091г0пп від 08.04.2020 р.;
- копія Додатку № 1 (Страховий сертифікат) до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015091г0пп від 08.04.2020 р.;
- копія Страхового сертифікату № 015091г0пп/67 від 08.10.2020 р.;
- копія Рахунку № 015091г0пп від 08.10.2020 р.;
- копія Платіжного доручення № 1011 від 08.10.2020 р.;
- копія Каталогу виробника товару б/н від 11.06.2020 р.;
- копія Специфікації (Прайс-листа) б/н від 21.09.2020 р.;
- копія Сертифікату офіційного дистриб`ютора від 06.11.2017 р.
На адресу позивача митним органом було направлено повідомлення № 261927 від 15.10.2020р., відповідно до якого посадова особа відповідача повідомила про те, що при здійсненні перевірки числових значень заявленої декларантом митної вартості, у відповідності до п. 1 ст. 54 Митного кодексу України, встановлено, що відсутня документальне підтвердження визначеної декларантом митної вартості оцінюваних товарів. Крім того, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 МК України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Вказаним повідомленням позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1. Виписку з бухгалтерської документації.
2. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
3. Виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України.
4. Довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.
5. Розрахунок ціни (калькуляцію).
На виконання повідомлення №261927 від 15.10.2020р. позивачем листом №460 від 15.10.2020р. та листом №461 від 15.10.2020р. на адресу відповідача, з метою підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару було надано пояснення та наступні документи: - копію Платіжного доручення № 8154 від 12.10.2020 р. про сплату послуг з перевезення; - копію Акту надання послуг (виконаних робіт) від 08.10.2020 р.; - копію Додаткової угоди № 66 від 08.10.2020р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015091г0пп від 08.04.2020р.
15 жовтня 2020 року о 18 год. 58 хв. на адресу позивача надійшло повідомлення №261931, відповідно до якого відповідачем повідомлено про те, що надані позивачем пояснення та додаткові документи не спростовують висновки, що були зроблені посадовою особою митного органу у повідомленні № 261927 від 15.10.2020р.
Поставка товару здійснюється згідно контракту №107/6/2015 від 21.09.2015 на умовах поставки FCA г. Aleksandrow (PL). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України. Згідно договору про перевезення від 25.03.2020 № 04/2020-Г обов`язок з перевезення вантажу покладено на ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до поданого до митного оформлення рахунку на оплату транспортних витрат від 08.10.2020 №08-10/002 та заявки на перевезення від 07.10.2020 №83 вартість послуг з перевезення становить 3224,84 грн. Проте в даних документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування. Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, при заповненні гр.20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. До митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено інформацію про строк та умови оплати.
До митного оформлення під кодом 3014 надано Прайс-лист (Специфікацію) від 21.09.2020 б/н, в якому не зазначено умови поставки, на яких товар пропонується для продажу.».
29 грудня 2020 року позивач звернувся на адресу відповідача з Листом № 672, яким просив скасувати оскаржуване Рішення, а також, з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів, надав додаткові документи, а саме:
3. Копію Акту надання послуг № 12-10/003 від 12.10.2020 p.;
4. Копію Специфікації (Прайс-листа) б/н від 21.09.2020 р. (повторно);
6. Копію Платіжного доручення в іноземній валюті № 539 від 04.12.2020 p.;
7. Копію SWIFT від 04.12.2020 р. на суму 7497,40 Євро в якості оплати за ЕМД № UA110320/2020/010171 від 15.10.2020 p.;
8. Копію Заяви на купівлю іноземної валюти № 75 від 04.12.2020 p.;
9. Копію Комерційної пропозиції компанії «ЕХГОЕ TECHNOLOGIES S.A.» від 21.09.2020 p.;
10. Копію Листа постачальника - компанії «ЕХГОЕ TECHNOLOGIES S.A.» від 15.10.2020 p. стосовно змісту та форми Прайс-листа виробника від 21.09.2020 р.
11. Копію Калькуляції відпускних цін в ЄВРО від 07.10.2020 р.
12 січня 2021 року відповідачем направлено на адресу позивача Лист-відповідь №75-08-02-2/15/13/251 щодо результатів розгляду Листа №672 від 29.12.2020p., відповідно до якого Рішення залишається чинним.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами першою - другою статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти таких висновків.
На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості орган доходів і зборів повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Суд зазначає, що в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів покладені висновки митного органу про не підтвердження декларантом відомостей митної вартості товару, який надійшов до митного оформлення.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті УІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею УІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
З огляду на вказані норми, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі 21-127а15, від 30 червня 2015 року (справа № 814/283/14), від 20 січня 2015 року (справа №822/175/14), а також висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.10.2018 р. справа №816/921/17, адміністративне провадження №К/9901/709/18.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Судом встановлено, що до Дніпровської митниці Держмитслужби для митного контролю та оформлення 15.10.2021р. відповідно до контракту №107/6/2015 від 21.09.2015р. ТОВ «ГПЛ» подана митна декларація № UA110320/2020/010147 для митного оформлення товару акумулятори (акумуляторні батареї) SONNENSCHEIN електричні стартерні нові, залиті і заряджені, прямокутної (в тому числі квадратної) форми, свинцеві, що використовуються для запуску поршневих двигунів (не для застосування в потенційному вибухонебезпечному середовищі) та працюють на рідкому електроліті (розчин сірчаної кислоти у дистильованій воді), зі свинцевими електродами (пластинами), напругою 12В, ємністю 95-210 А/год.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту (договору) № 107/6/2015 від 21.09.2015 товар поставлявся в Україну на умовах FCA Aleksandrow з фактурною вартістю 7 497,40 євро.
При цьому, згідно з МД № UA110320/2020/010147 митна вартість вказаного вище товару декларантом задекларована в розмірі 252 189,27грн.
Відповідно до сертифіката офіційного дистриб`ютора від 06.11.2017 б/н ТОВ «ГПЛ» є офіційним дистриб`ютором товарів EXIDE TECHNOLOGIES S.A. на території України.
Відповідно до положень статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року особи вважаються пов`язаними між собою, якщо:
a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;
b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;
c) вони є роботодавцем і працівником;
d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;
е) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;
f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою
g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю
h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Таким чином, суд погоджується із доводами відповідача, що з урахуванням вищезазначених положень міжнародного законодавства, та положень статті 58 МКУ продавець і покупець за контрактом №107/6/2015 від 21.09,2015 для цілей Митного кодексу України вважаються пов`язаними між собою.
При цьому, заявлена вартість операції приймається митним органом за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів
Проте, у супереч зазначеному, декларантом заявляється відсутність взаємопов`язаності контрагентів за зовнішньоекономічним контрактом №107/6/2015 від 21.09.2015 та декларується відсутність впливу таких відносин на формування ціни товару.
Відповідно до частини 12 статті 58 МКУ передбачено, що той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятої. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну товарів.
Позивачем на спростування критерію е) ч.4 ст. 15 Генеральної угоди заявлено, що він та компанія-продавець безпосередньо або опосередковано не контролюють один одного.
Проте, суд зазначає, що позивачем до митного контролю поданий сертифікат від 06.11.2017р., відповідно до якого ТОВ «ГПЛ» являється офіційним дистриб`ютором в Україні акумуляторів SONNENSCHEIN виробництва компанії EXIDE TECHNOLOGIES S.A., копія якого наявна в матеріалах справи.
Таким чином, даний сертифікат підтверджує про наявність між позивачем та компанією EXIDE TECHNOLOGIES S.A. договірних відносин, обумовлених дистриб`юторським договором, який не поданий до митного контролю.
Поряд з цим, згідно з сертифікатом дистриб`ютора делеговані компанією EXIDE TECHNOLOGIES S.A. повноваження позивачу надані на продаж продукції у визначеному географічному регіоні.
Тобто, позивач обмежений у праві розпорядження придбаних товарів й відповідно підзвітний продавцю товарів.
Таким чином, твердження позивача про спростування критерію е) ч.4 ст. 15 Угоди є такими, що не відповідають дійсності.
Оскільки позивач та компанія EXIDE TECHNOLOGIES S.A. є пов`язаними особами в розумінні ч. 4 ст, 15 Угоди, митний орган під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів у даному спірному випадку не мав можливості застосувати метод визначення митної вартості, передбачений ст. 58 МКУ.
Крім того, як було вище зазначено, поставка товару здійснюється згідно контракту № 107/6/2015 від 21.09.2015 на умовах FCA Aleksandrow (PL).
На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою та чинні з 01.01.11 при умовах поставки FCA продавець на власному складі, підприємстві чи в іншому зазначеному покупцем місці передає товар перевізнику, здійснює всі витрати, пов`язані із завантаженням товару, і сплачує митні платежі у країні-експортері. Відповідно до даних умов поставки до митної вартості включаються фактурна вартість товару, витрати на страхування, транспортні витрати до кордону України.
Згідно договору про перевезення від 25.03.2020 № 04/2020-Г обов`язок з перевезення вантажу покладено на ФОП ОСОБА_1 . Відповідно до рахунку на оплату транспортних витрат від 08.10.2020 №08-10/002 та заявки на перевезення від 07.10.2020 №83 вартість послуг з перевезення становить 3224,84 грн., проте в даних документах від перевізника не зазначено строк розрахунку за послуги з транспортування.
Правилами заповнення ДМВ, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, при заповненні гр.20 ДМВ зазначено: для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
До митного оформлення не подано банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; у поданому рахунку-фактурі не зазначено Інформацію про строк та умови оплати.
Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем не було подано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, ним не були підтверджені числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Суд погоджується із доводами митного органу, що відсутність таких умов та будь-яких гарантій дозволяє покупцеві не сплачувати вартість товару протягом невизначеного терміну, такий контракт та відсутність доповнення, як підтвердження договірних відносин сторін позбавлений для продавця мети та істотних умов - отримати за проданий товар кошти у визначені терміни та у певній формі.
Отже, основні документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.
До митного оформлення під кодом 3014 надано Прайс-лист (Специфікацію) від 21.09.2020 б/н, проте в ньому не зазначено умови поставки, на яких товар пропонується для продажу.
На адресу позивача митним органом було направлено повідомлення № 261927 від 15.10.2020р., відповідно до якого позивача зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1. Виписку з бухгалтерської документації.
2. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
3. Виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України.
4. Довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.
5. Розрахунок ціни (калькуляцію).
На виконання повідомлення №261927 від 15.10.2020р. позивачем листом №460 від 15.10.2020р. та листом №461 від 15.10.2020р. на адресу відповідача, з метою підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару було надано пояснення та наступні документи: - копію Платіжного доручення № 8154 від 12.10.2020 р. про сплату послуг з перевезення; - копію Акту надання послуг (виконаних робіт) від 08.10.2020 р.; - копію Додаткової угоди № 66 від 08.10.2020р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 015091г0пп від 08.04.2020р.
Також повідомлено, що інших документів протягом 10 календарних днів декларант надати не має можливості.
При цьому, суд звертає увагу, що вказані документи датовані 08 та 12 жовтня 2020р., тобто станом на момент подання спірної митної декларації 15.10.2020р. у позивача мали були в наявності зазначені документи та повинні були подані до митного органу.
Суд звертає увагу, що витребувані митницею документи позивачем надані не в повному обсязі, подані додатково документи не надають інформації про усі складові митної вартості, викладені у повідомленні митниці №1 від 15.10.2020р.
В пункті 2.4 Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, рекомендованого суддям адміністративних судів для врахування під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 березня 2017 року № 2 роз`яснено питання щодо доказової сили платіжного доручення, у якому відсутня інформація про рахунок-фактуру (інвойс), на підставі якого здійснено платіж, та зазначено, що платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.
Разом з тим, суд зазначає, що нормами ст. 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Суд погоджується із твердженням відповідача про те, що враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за МД №UA110320/2020/010147 від 15.10.2020, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не міг бути застосований відповідно п.2 ст.58, п.6 ст.54 МК України.
Митну вартість товару скориговано за методом визначення митної вартості за дівою договору щодо ідентичних товарів відповідно до ст. 59 МКУ за інформацією попередніх митних оформлень ідентичного товару №1 за ЕМД від 23.06.2020 №UА110320/2020/006617, ввезеного від безпосереднього виробника товару, на умовах поставки FCA Aleksandrow (PL). Скоригована вартість товару №1 розрахована за ідентичним артикулом становить:
+ вартість перевезення оцінюваного товару відповідно до рахунку на оплату транспортних витрат від 08.10.2020 № 08-10/002 (1450 грн за курсом станом на 15.10.2020 1 євро = 33,3935 грн - 43,42 євро) + вартість страхування вантажу відповідно до страхового сертифікату від 08.10.2020 №015091г0пп/67 (374,84 грн за курсом станом на 15.10.2020 1 євро = 33,3935 грн - 11,22 євро) = 7973.34 євро/ 100 шт = 79,73 євро/шт.
У розпорядженні Дніпровської митниці Держмитслужби була наявна інформація про попереднє митне оформлення позивачем ідентичного товару за ЕМД від 23.06.2020 №UA110320/2020/006617, ввезеного від безпосереднього виробника товару EXIDE TECHNOLOGIES S.A., на умовах поставки FCA Aieksandrow, за цим же зовнішньоекономічним контрактом, що й оцінювані товари.
Так, за МД від 23.06.2020р. №UA110320/2020/006617 оформлено акумулятори:
При цьому, за спірною МД № UA110320/2020/010147 позивачем заявлено акумулятори:
Разом з цим, витрати за перевезення товару за МД від 23.06.2020 № UA110320/2020/006617 на умовах поставки FCA Aieksandrow згідно з рахунком від 19.06.2020 № 19-06/001 та довідки про транспортні витрати ФОП ОСОБА_1 від 19.06.2020 № 19/06-1 становили - 2 600,00 грн., тоді як за спірною МД № UA110320/2020/010147 витрати з перевезення товару за цим же маршрутом та на цих же умовах поставки становлять - 1 450,00 гри., тобто практично є у двічі меншими.
Графа 33 рішення містить причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відмітку про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом. У графі 33 Рішення відображено розгляд послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 63, а також джерела використані при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Таким чином, після проведення процедури консультацій між митницею та декларантом згідно вимог ч. 4 ст. 57 МК України, правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
З урахуванням фактичних обставин справи та норм законодавства, яке регулює питання визначення митної вартості товарів, суд вважає, що митниця винесла законне та обґрунтоване Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110320/2020/000095/1 від 15.10.2020р.
Відповідно до статті 256 МКУ, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Згідно статті 264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова