Справа № 520/9377/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 р. № 520/9377/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119,м. Полтава,Полтавська область,36014) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавської області від 17.03.2021р. №ПЛ66/340/НП/СПТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

3. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені (та ті, що мають бути сплачені) ним судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову (правничу) допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова Управління Держпраці у Полтавської області від 17.03.2021р. №ПЛ66/340/НП/СПТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.06.2021 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 07.07.2021 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Полтавської області від 17.03.2021р. №ПЛ66/340/НП/СПТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є законною та такою, що винесена в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом Управління Держпраці у Полтавській області від 23.09.2020 №169П доручено провести заходи державного контрою щодо відповідності вимогам законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 , на підставі якого інспекторам відповідача, а саме ОСОБА_3 , братусь ОСОБА_4 , безотосніій ОСОБА_5 було видане направлення на проведення заходу державного контролю від 23.09.2021 №1168.

З метою проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 головними державними інспекторами 24.09.2020. року о 10 годині здійснено виходи за фактичними місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .

Під час проведення інспекційного відвідування інспекторами відповідача було встановлено, що в магазині за адресою АДРЕСА_2 за прилавком в спеціальному одязі червоного кольору з фірмовою нашивкою назви магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " знаходилась особа, яка виконувала обов`язки продавця, а саме: здійснювала продаж ковбасних виробів покупцям. Дана особа представилась ОСОБА_7 . В письмовому поясненні вона зазначила: "Я, ОСОБА_7 на випробному терміні стажування в магазині за адресою АДРЕСА_2 з 10.09.2020р. на посаді продавця продовольчих товарів з 8-00 до 20-00 без обідньої перерви... в мої обов`язки входить обслуговувати покупців, слідкувати за чистотою в магазині, приймати товар. 3/п отримую в кінці робочого тижня. Трудовий договір зі мною не укладався та як я на стажуванні. Моїм роботодавцем є ОСОБА_1 ". На робочому місці була в наявності особиста медична книжка серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до якої інспектори і встановили підтвердження особи, яка працювала продавцем.

За адресою АДРЕСА_3 , в магазині перебувала за прилавком громадянка, яка була одягнена в спеціальний одяг червоного кольору з фірмовою нашивкою назви магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та представилась ОСОБА_8 .

В письмовому поясненні вона зазначила "Я, ОСОБА_8 проходжу стажування 1 неділю в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_3 . Станом на 24.09.2020 трудовий договір зі мною не оформляли".

В магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_4 ) перебували дві громадянки, які були одягнені в спеціальний одяг червоного кольору з фірмовою нашивкою назви магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Одна з них проводила дегустацію ковбасних виробів та представилась ОСОБА_9 . В письмовому поясненні зазначила "Я, ОСОБА_9 працюю в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою Зіньківська 4 на ФОП ОСОБА_1 з 10.08.2020... працюю продавцем".

Інша громадянка, яка представилась ОСОБА_11 знаходилась за прилавком та здійснювала продаж ковбасних виробів покупцям. Письмовому поясненні зазначила: "Я, ОСОБА_11 работаю в магазине " ІНФОРМАЦІЯ_1 " продацем-стажором неделю по АДРЕСА_4 у ФОП ОСОБА_1 . Трудовой договор не составлялся, зарплату не получала. Работаю с 8-00 до 20-00".

В ході проведення інспекційного відвідування 07.10.2020 року головними державними інспекторами було здійснено ще один вихід в магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_5 ). За прилавком перебувала громадянка, яка представилась ОСОБА_13 та здійснювала продаж ковбасних виробів покупцям. В письмовому поясненні зазначила "Я, ОСОБА_13 стажируюсь... на продавца за адресом АДРЕСА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 с 5.10.2020 ".

На робочому місці була наявна особиста медична книжка серія НОМЕР_1 на ОСОБА_13 .

Також судом встановлено, що в ході проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , документи щодо оформлення трудових відносин (трудовий договір, повідомлення про прийняття працівника на роботу, наказ, заяву про прийняття) з вище зазначеними громадянами були відсутні (не надано).

За результатами інспекційного відвідування складено акт від 07.10.2020 №ПЛ27939/170/АВ, який позивачу направлено рекомендованим листом з повідомленням на юридичну адресу суб`єкта господарювання, а саме: АДРЕСА_7 .

Для встановлення факту допуску працівників до роботи, відповідачем - Управлінням Дєржпраці у Полтавській області, був зроблений запит до ГУ ПФУ в Полтавській області від 23.09.2020 №02-12/7338, на який надано відповідь, що станом на 29.09.2020 року в Реєстрі застрахованих осіб наявне повідомлення про прийняття працівника на роботу на 7 застрахованих осіб, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Таким чином відповідачем було зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 використовував працю гр. ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 без належного оформлення трудових відносин.

07.10.2020 відповідачем був складений припис №ПЛ27939/170/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 до 30.10.2020 усунути виявлені порушення та про стан виконання припису у визначені в ньому строки, надати письмове повідомлення із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування до Управління.

Станом на 30.10.2020 року припис №ПЛ27939/170/АВ/П від 07.10.2020 року позивачем виконано не було, доказів зворотного суду надано не було.

Також під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі пп.11 п. 5 порядку №823, на виконання наказу Управління Дєржпраці у Полтавській області від 12.01.2021 №9П, з метою перевірки стану виконання припису №ПЛ27939/170/АВ/П від 07.10.2020 року інспекторами відповідача 16.01.2021 року було розпочато інспекційне відвідування у діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин. 21.01.2021 року інспектором праці було складено вимогу про надання документів №ПЛ66/340/НД від 21.01.2021 та направлено рекомендованим листом з повідомленням №270 за юридичною адресою ФОП ОСОБА_1 .

Згідно даної вимоги позивача - ФОП ОСОБА_1 було зобов`язано у строк до 13 годин 27 січня 2021 року надати документи для проведення заходу державного контролю, зокрема: трудові документи з найманими працівниками за 2020-2021 року, у разі відсутності -письмове пояснення з даного питання; накази (розпорядження), що стосуються трудових відносин (накази про прийняття, звільнення тощо) за 2020-2021 роки; повідомлення подане до територіального органу ДПС про прийняття працівника на роботу з підтвердженням про отримання органом ДПС за 2020-2021 роки тощо.

Вимога про надання документів №ПЛ66/340/НД від 21.01.2021 року була отримана позивачем 26.01.2021, про що свідчить інформація, яка розміщена на сайті Укрпошти.

Станом на 16 годину 45 хвилин 28.01.2021 року документи для проведення інспекційного відвідування позивачем до відповідача надано не було про, що відповідачем було Акт про неможливість проведення заходу державного нагляду №ПЛ 66/340/НД від 28.01.2021 та направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, який був отриманий позивачем 01.02.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Листом від 04.02.2021 № 02-12/1045 відповідач повідомив позивача - ФОП ОСОБА_1 про дату одержання акту та про наявність підстав для розгляду справи про накладення штрафу згідно ст.265 КЗпП України у термін, визначений п.3 Порядку №509. Зазначений лист було направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано позивачем 15.02.2021. Жодних заперечень чи клопотань від позивача стосовно даного листа на адресу відповідача надано не було.

За результатами розгляду справи 17.03.2021 відповідачем була винесена постанова про накладення штрафу № ПЛ66/340/НП/СПТД-ФС на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 96000,00 грн. на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.03.2021.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення свої прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 14.10.1992 року №2694 "Про охорону праці", державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Указом Президента України від 06.04.2011 року № 386/2011, затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці (надалі - Положення №386/2011), відповідно до п. 1 якого Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра соціальної політики України (надалі - Міністр).

Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Одними із основних завдань Держпраці України, згідно з п. 3 Положення, є реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю.

Згідно з п.п. 1 п. 4 Положення № 386/2011, Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов`язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства.

Відповідно до п. 6 Положення №386/2011 Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: видавати в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також фондам загальнообов`язкового державного страхування, обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства про працю, законодавства про зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; складати у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Згідно з п. 7 Положення №386/2011 Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Крім того, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон № 877).

Відповідно до ст. 1 Закону №877, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Згідно зі ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до п. 2, 3 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Отже, відповідач, як територіальний орган Держпраці, наділений правом проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності позивача з питань, віднесених до його компетенції, зокрема, у формі інспекційних відвідувань.

Крім того, немає імперативних норм щодо вичерпного переліку контрольних заходів, які може здійснювати суб`єкт владних повноважень, а тому інспектори у своїй перевірочній діяльності мають право використовувати інші форми контролю додержання суб`єктами господарювання вимог трудового законодавства, зокрема у формі інспекційного відвідування, що унормовано приписами 259 КЗпП України та нормами Порядку № 295.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року (далі по тексту - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №877 державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Абзацом 6 ч.1 ст.6 ЗУ №877 встановлено, що перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Згідно ч.5 ст.7 ЗУ №877, перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Як встановлено абз.4 ч.1 ст.11 ЗУ №877, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Відповідно до ст.10 ЗУ №877 суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: бути поінформованим про свої права та обов`язки; вимагати від посадових осіб органу державного нагляду (контролю) додержання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу; не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону; орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю); органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю); бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб; вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією суб`єкта господарювання; одержувати та ознайомлюватися з актами державного нагляду (контролю); надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта; оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії органів державного нагляду (контролю) та їх посадових осіб; отримувати консультативну допомогу від органу державного нагляду (контролю) з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного нагляду (контролю); вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від посадових осіб органів державного нагляду (контролю) внесення до нього записів про здійснення таких заходів до початку їх проведення; вимагати припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у разі: перевищення посадовою особою органу державного нагляду (контролю) визначеного цим Законом максимального строку здійснення такого заходу; використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів; з`ясування посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу.

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Також суд зазначає, що ст. 35 Закону України "Про зайнятість населення" передбачена можливість проходження стажування безробітними.

Договір, укладений між територіальним органом Державної служби зайнятості з роботодавцем і безробітним у порядку, визначеному пунктами 6.2-6.4, передбачений Порядком професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики та Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 №318/655 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19.06.2013 за №1029/23562.

Згідно з частинами першою, другою статті 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Відповідно до статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний, зокрема, роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

З огляду на викладене, випробування при прийнятті на роботу може бути обумовлене виключно при укладенні трудового договору, а ознайомлення з умовами праці відбувається до початку роботи працівника, але вже за укладеним трудовим договором.

Аналогічна позиція щодо застосування положень статті 24, 265 КЗпП України щодо правовідносин, які виникають між фізичною особою-підприємцем та особою, яка проходить у неї стажування, викладена Верховним судом у постанові від 30.10.2018 у справі №817/2331/16 та у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №804/330/17".

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку та позивач доказів зворотного не надав, що ФОП ОСОБА_1 використовував працю гр. ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 без належного оформлення трудових відносин.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Норми статті 24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладені трудового договору про роботу в районах з особливими географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладені контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає можливості допуску до роботи працівників без оформлення трудових відносин. Відтак, навіть у разі наявності між працівником та роботодавцем сімейних, родинних чи дружніх зв`язків, виконання функціональних обов`язків за відповідною професією можливе виключно після укладення з працівниками трудових договорів та після повідомлення територіального органу ДФС про допуск працівників до роботи.

Як вже було встановлено судом, відповідно до відповіді на запит відповідача до ГУ ПФУ в Полтавській області від 23.09.2020 №02-12/7338 станом на 29.09.2020 року в Реєстрі застрахованих осіб наявне повідомлення про прийняття працівника на роботу на 7 застрахованих осіб, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а отже ФОП ОСОБА_1 використовував працю гр. ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 без належного оформлення трудових відносин.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

Згідно з цим Порядком в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 штрафи накладаються в тому числі на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Щодо посилання позивача в позовній заяві на деякі процесуальні порушення які були допущені відповідачем під час проведення інспекційного відвідування то суд вважає, що зазначені порушення не спростовують факт використання позивачем праці гр. ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 без належного оформлення трудових відносин та розцінюються судом як бажання позивача уникнути відповідальності.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а постанова Управління Держпраці у Полтавської області від 17.03.2021р. №ПЛ66/340/НП/СПТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є законною та такою, що винесена в межах чинного законодавства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119,м. Полтава, Полтавська область,36014) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.