Справа № 120/5227/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 р. Справа № 120/5227/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (відповідач, військова частина НОМЕР_1 НГ України) про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року з урахуванням базового місяця - "вересень 2013 року"; з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця - "січня 2016 року" та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за вказані періоди, враховуючи базовий місяць "січень 2008 року", з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач у період часу з 11.09.2013 по 10.03.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГ України. Втім, при виключені його зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення відповідачем не були проведені із ним повні розрахунки, зокрема не була виплачена індексація грошового забезпечення за окремі періоди проходження військової служби з вересня 2013 року по лютий 2018 року, що змусило позивача звернутися за захистом своїх прав до суду. Як наслідок, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 120/4432/20-а, частково скасованим постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021, його позовні вимоги були задоволені частково та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 НГ України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року.

Як зазначає позивач, на виконання рішення суду у справі № 120/4432/20-а, військова частина НОМЕР_1 НГ України нарахувала та виплатила йому індексацію грошового забезпечення. При цьому, розрахунок індексації грошового забезпечення за спірний період був проведений з урахуванням базового місяця вересень 2013 року (за період з вересня 2013 року по грудень 2016 року) та базового місяця січень 2016 року (за період з січня 2016 року по лютий 2018 року). На думку позивача, оскільки підвищення його посадового окладу згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року відбулося в січні 2008 року та такий розмір посадового окладу залишався незмінним до лютого 2018 року, тому відповідач для розрахунку індексації грошового забезпечення повинен був застосувати в обох випадках базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу - січень 2008 року. Зазначені дії відповідача позивач вважає незаконними, а тому звертається до суду з цим позовом.

Ухвалою від 31.05.2021 судом відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

15.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Першочергово відповідач вказує, що спір у даній справі є тотожним зі спором у справі № 120/4432/20-а (виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав), а тому позивач, у такому випадку, має звертатися до суду не інакше як в порядку визначеному ст.ст. 382-383 КАС України (в порядку судового контролю за виконанням рішення суду), а не з окремим позовом.

Щодо суті заявлених позовних вимог, то відповідач зауважує, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 НГ України проводилося відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі Порядок). Вказує, що відповідно до абз. 3 п. 10.1 Порядку в редакції, яка була чинною до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення до грудня 2015 року проводилося з місяця прийняття військовослужбовця на службу, тобто з моменту виникнення права на отримання грошового забезпечення, що підлягає індексації. А оскільки позивач був прийнятий на військову службу в вересні 2013 року, то, відповідно, і базовим місяцем для виплати індексації грошового забезпечення з вересня 2013 року по грудень 2015 року було визначено вересень 2013 року. Щодо визначення базового місяця при виплаті іншої частини індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2016 року, то відповідач звертає увагу суду, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 та й визначено базовий місяць (січень 2016 року) з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. Отже, так як у грудні 2015 року позивачу здійснено нарахування додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, то з урахуванням вищевказаних актів Уряду, при здійсненні обчислення позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року, визначено як базовий місяць (місяць підвищення) січень 2016 року.

За таких обставин відповідач вважає, що здійснюючи нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за спірний період та враховуючи для цього як базові місяці вересень 2013 року (до грудня 2015 року) та січень 2016 року (з січня 2016 року) діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, передбаченому законом, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі як таких, що заявлені позивачем безпідставно.

Інших заяв від сторін спору до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що позивач - ОСОБА_1 починаючи з 11.09.2013 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГ України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГ України від 06.03.2018 № 11 о/с позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту "ї" пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Іншим наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України (по стройовій частині) від 07.03.2018 № 59 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 11.03.2018.

Втім, повного розрахунку на день звільнення з військової служби з позивачем за усіма видами забезпечення не відбулося. Зокрема, відповідач не нарахував та не виплатив позивачеві індексацію грошового забезпечення за окремі періоди проходження ним військової служби з вересня 2013 року по лютий 2018 року, що зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі № 120/4432/20-а позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 НГ України задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової НОМЕР_1 НГ України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 НГ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вищевказані періоди, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Однак, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині встановлення для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січня 2008 року. В іншій частині - залишено без змін.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення суду у справі № 120/4432/20-а, військова частина НОМЕР_1 НГ України нарахувала та виплатила позивачу індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року в загальній сумі 8647,16 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення (а.с. 15-16).

В той же час здійснюючи нарахування відповідних сум за спірний період, відповідачем визначено як базовий місяць "вересень 2013 року" (з вересня 2013 року по грудень 2015 року) та "січень 2016 року" з січня 2016 року по лютий 2018 року.

Проте, позивач вважає, що оскільки останнє підвищення посадового окладу в межах спірного періоду відбулось у січні 2008 року, тому базовим місяцем для здійснення нарахування індексації грошового забезпечення має бути саме січень 2008 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Першочергово суд враховує, що обставинам наявності права позивача та отримання індексації грошового забезпечення за періоди під час проходження ним військової служби з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, з березня 2015 року по травень 2015 року, з вересня 2015 року по листопад 2015 року, з січня 2016 року по травень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року уже надана оцінка у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 та в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі № 120/4432/20-а, а тому такі обставини згідно ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї адміністративної справи.

Основним ключовим питанням в межах даного спору є правильність застосування відповідачем базового місяця при проведенні нарахування та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення.

Щодо цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення".

Статтями 2 та 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини другої статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, і визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року N 1078 (далі - Порядок N 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку N 1078 (в редакції, яка діяла до 01.12.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктами 2, 4 Порядку N 1078 (в редакції, яка діяла до 01.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення). Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку N 1078 (в редакції, яка діяла до 01.12.2015) передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Отже, із аналізу вищезазначених положень пунктів 2, 5 Порядку N 1078 слідує, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Суд враховує, що відповідно до відомостей з особових карток на грошове забезпечення позивача за 2013-2017 роки, посадовий оклад ОСОБА_1 з моменту призначення його на посаду стрільця з 11.09.2013, як і в подальшому на посаду ст. стрільця з 28.05.2015, кулеметника з 11.01.2016, був визначений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.01.2008 року. Тобто, такий розмір посадового окладу позивача був встановлений з 01.01.2008 року та залишався не змінним до 01.03.2018 року, коли набрала чинність інша постанова Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відтак, базовим місяцем для здійснення нарахування та виплати індексації доходів (грошового забезпечення) позивача за період з вересня 2013 року по грудень 2015 року має бути визначено січень 2008 року.

Саме такий правовий висновок щодо застосування базового місяця у схожих правовідносинах був викладений Верховним Судом у постанові від 23.02.2021 по справі № 803/1423/17.

За таких обставин суд вважає безпідставними доводи відповідача про визначення як базового місяця вересень 2013 року, у якому позивачу вперше було встановлено посадовий оклад, позаяк зарахування позивача до списків особового складу військової частини 3008 НГ України з 11.09.2013 та встановлення посадового окладу за посадою не можна вважати зміною посадового окладу, визначеною на законодавчому рівні.

Таким чином суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення позивача за вказаний період виходячи із базового місяця вересень 2013 року відповідачем проведена з порушення вимог пункту 5 Порядку N 1078 ( в редакції, яка діяла до грудня 2015 року), позаяк таким місяцем мав виступати січень 2008 року.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року з урахуванням базового місяця - "вересень 2013 року" є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Як наслідок, з метою відновлення порушеного права позивача, є підстави для задоволення наступної похідної позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у спірні періоди з урахуванням базового місяця "січень 2008 року", з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо іншої частини позовних вимог, яка стосується періоду нарахування позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2016 року, з урахуванням базового місяця "січень 2016 року", то суд звертає увагу на таке.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року N 911-VIII, внесено зміни у частину першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення": цифри "101" замінити цифрами "103".

Закон України N 911-VIII набрав чинності 01.01.2016 року. Відповідно, з 01.01.2016 року діє наступна редакція частини 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення": "Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка".

09.12.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову N 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі Постанова № 1013).

Пунктом 3 постанови N 1013 передбачено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (Офіційний вісник України, 2003 р., N 29, ст. 1471).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року N 77 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 і від 9 грудня 2015 р. N 1013.

Зокрема, в абзаці другому пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, цифри "101" замінено цифрами "103".

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ N 77, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 р., крім пункту 1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. N 1013 і від 17 липня 2003 р. N 1078, який застосовується з 1 січня 2016 року.

Отже, у грудні 2015 року Кабінет Міністрів України, з метою припинення в подальшому виплат сум індексації заробітної плати в розмірах, що склалися станом на грудень 2015 року, і відновлення індексації доходів з 1 січня 2016 року, але за умови - після перевищення індексу споживчих цін над порогом індексації у розмірі 103 %, видав Постанову N 1013, зобов`язавши всіх роботодавців здійснити в грудні місяці упорядкування структури заробітної плати своїх працівників шляхом підвищення всіх складових заробітної плати для того, щоб сума цього підвищення перевищила суму індексації, яка склалась у цьому місяці.

Таким чином, з 1 січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати працівників, в тому числі і грошового забезпечення військовослужбовцям, було запроваджене знову, але за дещо зміненими правилами.

До грудня 2015 року при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати працівників відповідно до пункті 5 Порядку N 1078 використовувався такий термін як "базовий місяць".

Після внесення останніх змін в Порядок N 1078, в тому числі і в його пункт 5, офіційне використання цього терміну було відмінено, а за новим змістом пункту 5 Порядку під цим терміном став використовуватись термін - "місяць підвищення тарифних ставок (окладів)".

Підвищення тарифних ставок (окладів) - не в сенсі підвищення тарифної ставки (окладу) працівнику індивідуально у зв`язку з: призначенням його на більш високу за оплатою посаду; підвищенням його кваліфікаційної категорії, педагогічного звання, педагогічного навантаження тощо, а в сенсі підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства.

Тобто, Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 року, але й визначено так званий новий базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.

Матеріалами справи підтверджується, що за грудень 2015 року на виконання вимог пункту 3 Постанови № 1013 відповідачем здійснено нарахування та виплату позивачу додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі. Відтак, надалі, відповідно до абзацу другого пункту 5 та пункту 10-1 Порядку N 1078 (діючих на час виникнення спірних правовідносин починаючи з грудня 2015 року), обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати (грошового забезпечення) передбачено здійснювати з місяця, наступного за місяцем такого підвищення, яким в даному випадку є січень 2016 року.

Як слідує із довідки-розрахунку на виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданою військовою частиною 3008 НГ України, саме в такому порядку відповідач здійснив нарахування позивачу індексації грошового забезпечення в спірні місяці: з січня 2016 року по травень 2016 року, з січня 2017 року по грудень 2017 року, з січня 2018 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця - "січень 2016 року", з чим, власне, суд в повній мірі погоджується.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що здійснюючи нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2016 року відповідачем правомірно застосовано базовий місяць (місяць підвищення) "січень 2016 року". Тому, в цій частині підстав для задоволення позову в суду не має.

Відносно окремих доводів відповідача про те, що заявлені у цьому позові вимоги мають розглядатися не в окремому провадженні, а в порядку статтей 382-383 КАС України, позаяк стосуються обставин виконання судового рішення у справі № 120/4432/20-а, то такі суд вважає безпідставними.

Дійсно, згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Тобто, вказані вище правові приписи спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення щодо тих вимог, які визначені таким рішенням.

В даному ж випадку постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2021 по справі № 120/4432/20-а в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення для обчислення індексації базового місяця "січень 2008 року" відмовлено із тих підстав, що такі позовні вимоги заявлено передчасно, позаяк на той час відповідачем іще не було здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період.

Із наведеного слідує, що судове рішення у справі №120/4432/20-а підлягало виконанню відповідачем у той спосіб і в порядку, який визначений таким рішенням, тобто шляхом нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Відповідно, здійснення відповідачем таких дій є свідченням того, що згадане судове рішення вважається виконаним, позаяк рішень щодо встановлення базового місяця суд у справі № 120/4432/20-а не приймав. Як наслідок, питання встановлення базового місяця в цьому випадку переросло в площину нового спору, який наразі розглядається судом.

Отже, в суду не має жодних підстав вважати, що заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі не підлягають окремому судовому провадженню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у справі судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року з урахуванням базового місяця - "вересень 2013 року".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2013 року по квітень 2014 року, за жовтень 2014 року, за січень 2015 року, за період з березня 2015 року по травень 2015 року, за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року з урахуванням базового місяця - "січень 2008 року", з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04.08.21.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: вул. Некрасова, 72, м. Вінниця, 21001; ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович