Справа № 240/12282/19
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:
В обґрунтування позову вказано, що оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимога про сплату боргу (недоїмки), винесені Головним правлінням ДПС в Житомирській області щодо позивача, суперечать дійсним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
У встановлений судом строк відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що податковий орган приймаючи оскаржувані рішення та вимогу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України та чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Ухвалою від 21.02.2020 справу було призначено до розгляду у порядку загального провадження.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у заяві про збільшення позовних та просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, після наданих сторонами пояснень та дослідження письмових доказів, усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засіданні суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
У ході судового розгляду справи було встановлено, що ГУ ДІПС Житомирській області було проведено документальну планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018. за результатами якої складено акт від 16.09.2019 №629/06-30-13- 04/ НОМЕР_1 .
У акті контролюючий орган зробив висновок про допущення позивачем наступних порушень:
- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст.44, п.177.2, пп. 177.4.1. п. 177.4, пп.177.4.5, п.177.4 ст.177 ПКУ, а саме ФОП ОСОБА_1 , в періоді з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено чистий оподатковуваний дохід у сумі 651 410,54 грн., в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 117 253,90 грн., в тому числі за 2017 рік у сумі 6 260,49 грн., за 2018 рік у сумі 110 993,41 грн;
- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.ІбЗ.І.І п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, ФОП ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 651 410,54 грн., що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, всього сумі 9 771,16 грн., а саме за 2017 рік у сумі 34 780,51 грн., що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 521,71 грн., та за 2018 рік у сумі 616630,03 грн., що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року у сумі 9 249,45 грн;
- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.І ст.7 та ч.2 ст.9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року №2464-/Т (із змінами та доповненнями) встановлено заниження за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 суми єдиного внеску у розмірі 69 875,46 грн., в т.ч.: за 2018 рік в сумі 69 875,46 грн., нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 22,0 %, за рахунок заниження ФОП ОСОБА_1 доходів від здійснення господарської діяльності та завищення витрат безпосередньо пов`язаних з отриманим доходом;
- пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 та пп. 177.5.1 п.177.5 ст. 177 ПКУ встановлено несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб за І квартали 2017 років на загальну суму 1114,63 грн. (кількість днів затримки - 42).
- пп. 16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п. 177.10 ст. 177 ПКУ, а саме: відсутність первинних документів (не зберігання первинних документів), що підтверджують інші витрати платника податків, зазначені у колонці 7 (інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг) додатку Ф2 декларації про майновий стан і доходи) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017;
- пп.1.6 та пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.168.1.1, пп.168.1.2, п.168.1 ст.168, абз "б" п.176.2 ст.176 ПКУ, а саме не нараховано, не утримано, не перераховано до бюджету військовий збір, який підлягає сплаті у строки встановлені Податковим Кодексом, за перевіряємий період 01.01.2016 по 31.12.2018, всього у сумі 7068,47 грн.;
- п. 46.1 ст. 46, п. 51.1 ст.51, абз. б п. 176.2 ст.176 ПКУ та п.3.2, п.3.3, п.3.6 р.З Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма №1-ДФ), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року 1424 (із змінами та доповненнями), а саме: за перевіряємий період встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не відображено суму нарахованого військового збору у 1, 3, 4 кв. 2018 року;
- пп.47.1.3 п.47.1 ст.47, п.51.1 ст.51, пп.б п. 176.2 ст.176 ПКУ, абз. 15 пп.3.1, пп.3.2, пп.3.3, пп.3.6 п.З Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, а саме не повідомлення державної податкової інспекції за встановленою формою відомостей про доходи громадян: не відображення у поданих до Житомирської ОДПІ податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми №1-ДФ за І - IV квартали 2018 року та не відображення відомостей про доходи, які виплачувалися громадянам під ознакою доходу 106;
- абз. а) п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, абз. г п. 198.5 п.200.1, в п.200.4.
- абз. а), п.185.1. ст.185, п. 187.1. ст.187, п.188.1. ст.188, п.201.1., п.201.7 ст.201 п.200.1, 200.4. ст.200 ПКУ занижено суму податку на додану вартість, яка сплачується до державного бюджету всього у сумі 3836,00 грн., в тому числі за січень 2017 року у сумі 3836,00 грн.,
- пп. 16.1.7 п.16.1 ст.16, ст.63 ПКУ, п. 8.4 розділу VIII Наказу Міністерства Фінансів
України Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів від 09.12.2011 №1588 (із
змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2011
пп. 16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п. 177.10 ст. 177 ПКУ , а саме: відсутність первинних документів (не зберігання первинних документів), що підтверджують інші витрати платника податків, зазначені у колонці 7 (інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг) додатку Ф2 декларації про майновий стан і доходи) за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу (далі - ПК України) визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Згідно п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами пп. 75.1.2. п. 75.1. ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Водночас, відповідно до підпункту 54.3.2. пункту 54.3. статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Пунктом 58.1. статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 ПК України (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу 5 ПК України; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Приписами п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 177.1 ст. 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з п.п.177.4.1 та пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Положеннями 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:
- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;
- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;
- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;
- документально не підтверджені витрати.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд зазначає, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з її здійсненням.
Ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а під первинним документом розуміється документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
На підтвердження вартості реалізованих ТМЦ, пов`язаними з господарською діяльністю, що складають 40895637,34 грн. та підтверджують списанням зі складу ТМЦ надано оборотно-сальдова відомість по рах.281 за 2018 рік. в розрізі товарних позицій .
Господарська діяльність - це будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Під господарською діяльністю в Господарському кодексі України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.3 ГК України).
Господарська діяльність включає як виробничу діяльність, у процесі якої виробляється продукція, вироби народного споживання та інші матеріальні цінності, та невиробничу діяльність, пов`язану з виконанням різних видів робіт, у тому числі науково-дослідних, надання послуг, результати яких відчужуються як товар. Господарська діяльність має здійснюватися належним чином та давати якісні результати, що можливо забезпечити якщо суб`єкти господарювання будуть мати достатні знання, навички, досвід, а це досягається коли така діяльність здійснюється постійно у вигляді промислу. Тобто, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі.
При цьому, специфіка провадження господарської діяльності позивача зумовлює поступове використання ТМЦ у його діяльності.
А тому, враховуючи встановлені судом обставини у ході судового розгляду було спростовано позицію контролюючого органу щодо заниження позивачем завищено валові витрати.
Згідно з п. 200.1. ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2. ст.200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1. цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Відповідно до п.204. ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
Згідно з пунктом 200.6. статті 200 ПК України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4. цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. Платник податку зберігає право на отримання бюджетного відшкодування коштами у майбутніх звітних (податкових) періодах.
Пунктом 200.7. статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду та враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді), що передують (передує) звітному.
Отже право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до бюджету та строком давності у 1095 днів. При цьому отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а є його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.
Щодо протиправності визначення заниження податкового зобов`язання в жовтні 2018 року в сумі 645 грн. за рахунок не включення до його складу податкового зобов`язання по операціям з постачання Казенному підприємству "Кіровгеологія".
В акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 на операції з постачання вказаному постачальнику складено та зареєстровано в ЕРПН податкові накладні №125,126 від 10.10.2018року, № 127 від 12.10.2018року на загальну суму 3870 грн., в т.ч. ПДВ 645 грн., а до складу податкових зобов`язань вказані обсяги з постачання включено не було, що призвело до порушення вимог абз а) п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України та заниження податкового зобов`язання на 645 грн. жовтня 2018 року.
Викладене в акті по вказаному порушенню свідчить про не дослідження вказаного питання та документів податкового обліку під час перевірки, оскільки:
За результатами господарських взаємовідносин з Казенному підприємству "Кіровгеологія", позивач відобразила в податковому обліку податкові зобов`язання з податку на додану вартість, а також своєчасно зареєструвало їх в Єдиному реєстрі податкових накладних. За таких обставин, сума податку на додану вартість, що виникла внаслідок господарських операцій у жовтні 2018 року, задекларована та сплачена до державного бюджету в повному обсязі саме за звітний період жовтень 2018 року, що підтверджує відсутність факту ухиляння від сплати/несвоечасної сплати податку на додану вартість.
В грудні 2018 року позивачем виписані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з метою відображення актуальних даних та складені нові податкові накладні на операції з постачання Казенне підприємства "Кіровгеологія" №№ 125, 126 від 10.10.2018р. та №127 від 12.10.2018р. на загальну суму 3870,00грн., в т.ч. ПДВ 645,00грн., при цьому по таким РК до неправильно складених податкових накладних були зменшені податкові зобов`язання в декларації за грудень 2018 року та збільшено податкове зобов`язання за жовтень 2018 року уточнюючим розрахунком, поданим в січні 2019 року за жовтень 2019 року
Розрахунок коригування № 1 від 01.12.2018 року до п/н № 37 від 10.10.2018 року на суму постачання 1608,00 грн., в т.ч. ПДВ 268 грн.
Розрахунок коригування № 2 від 01.12.2018 року до п/н № 38 від 10.10.2018 року на суму постачання 1392,00 грн., в т.ч. ПДВ 232 грн.
Розрахунок коригування № 3 від 28.12.2018 року до п/н № 58 від 12.10.2018 року на суму постачання 870,00 грн., в т.ч. ПДВ 145 грн.
п/н № 126 від 10.10.2018 року на суму постачання 1608,00 грн., в т.ч. ПДВ 268 грн.
п/н № 125 від 10.10.2018 року на суму постачання 1392,00 грн., в т.ч. ПДВ 232 грн.
п/н № 127 від 12.10.2018 року на суму постачання 870,00 грн., в т.ч. ПДВ 145 грн.
Вказані обставини свідчать, що платником були здійснені наступні дії:
Задекларовано податкові зобов`язання в жовтні 2018 року в сумі 645 грн. як по операціям на неплатника ПДВ Казенне підприємства "Кіровгеологія" та до бюджету 645 грн. на підставі помилкових накладних в звітній декларації за 10.2018, в грудні 2018 року в сумі 645 грн. як по Розрахункам коригування до помилкових накладних на Казенне підприємства "Кіровгеологія" 645 грн. до бюджету в звітній декларації за 12.2018 в жовтні 2018 року в сумі 645 грн. по операціям на платника ПДВ Казенне підприємства "Кіровгеологія" та до бюджету 645 грн. в уточнюючому розрахунку до декларації за 10.2018.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Так, згідно з пунктом 120-1,1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових
накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових
накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових
накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових
накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Щодо протиправності визначення визначення податкового зобов язання відповідно до положень абз.а) п. 185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п.201.1, 201.7 ст.201 ПК України в січні 2017 року в сумі 3835 грн. за рахунок не включення до його складу податкового зобов язання по операціям з постачання ФОП ОСОБА_2 суд зазначає наступне.
Щодо посилання відповідача на заниження податкового зобов язання відповідно до положень п. 189.1 cm. 189 ПК України внаслідок не включення до бази оподаткування вартості знищувача документів Agent 114.4х(2*10) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, який, як вказано в матеріалах акту придбано та не реалізовано, не використано в господарській діяльності, відсутній в залишках товару, наданих для перевірки суд зазначає наступне.
Згідно п.187.1 ст. 187 ПК Українидатою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно п.198.2 ст. 198 ПК Українидатою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом201.7 ст. 201 ПК Українипередбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Як засвідчують обставини справи та документи, 04.10.2018 ФОП ОСОБА_1 на підставі рахунку - фактури № СФ-004016 від 04.10.2018 року перераховано ПП "КАДР" 8120,00грн. за знищувач документів Agent 114.4х(2*10), що підтверджується платіжним дорученням № 1945 від 04.10.2018 року та рахунком - фактурою № СФ-004016 від 04.10.2018.
Контролюючим органом не було надано суду доказів використання вказаного об`єкту основних засобів в діяльності, тобто він не пов`язаній з господарською, не підтверджений жодними документами .
Крім того, об`єкт основних засобів був оприбуткований 20.06.2019 р., включений до 6 Групи Основних засобів з терміном використання 60 місяців. Розрахунок амортизації здійснюється із застосуванням прямолінійного методу. Місячна сума амортизаційних відрахувань складає 112,78 грн. та підлягає включенню до складу витрат відповідних звітних періодів.
Вказані обставини дають суду підстави до висновку, що латником дотримано в повному обсязі положення ст.187 ПК У країни,ст.201 ПК України щодо визначення податкових зобов`язань по операції з постачання Курненській селищній раді, складання податкової накладної та її реєстрації в ЕРПН. Податковим органом зареєстровано податкову накладну в ЕРПН без зауважень.
Враховуючи те, що збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб визнано протиправним, беручи до уваги те, що саме це збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб стало підставою для нарахування позивачу недоїмки з єдиного внеску та військового збору, винесення спірної вимоги та прийняття рішення про застосування штрафних санкцій суд дійшов висновку, що вони також підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень вимога та рішення якого оскаржуються, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень, вимоги та рішення.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева