Справа № 280/5597/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Справа № 280/5597/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши за правилами, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164; )

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі позивач, Управління) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач, Відділ примусового виконання рішень), у якій позивач просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Частюка В.О. від 25.06.2021 ВП №62701607 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що оскаржуваною постановою на позивача накладено штраф за невиконання без поважних причин виконавчого листа №280/6432/19, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 28.07.2020. Позивач не погоджується з такою постановою та вказує, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19 зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 24.10.2019 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), розрахунок якої здійснити за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 та виходячи доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік ОСОБА_1 на час настання смерті. На виконання вказаного судового рішення Управлінням з 24.10.2019 призначено пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , розрахунок якої здійснено за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 та виходячи з доходу, який мав чоловік позивачки на час настання смерті. Пенсію обчислено у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) з урахуванням стажу та заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_2 у відповідності до матеріалів пенсійної справи. Таким чином, судове рішення в адміністративній справі №280/6432/19 виконано у повному обсязі. Звертає увагу, що за нормами Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі 50 % відсотків пенсії за віком померлого годувальника, тобто базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.ст.12, 257, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.08.2021.

29.07.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 03.08.2020 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №62701607 з примусового виконання виконавчого листа №280/6432/19, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 28.07.2020, та зобов`язано Управління виконати судове рішення протягом 10 днів. 20.08.2020 від Управління надійшло повідомлення про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19, а саме призначено ОСОБА_1 з дати її звернення 24.10.2019 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , розрахунок якої здійснено за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 та виходячи з доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік ОСОБА_1 на час настання смерті. Для підтвердження виконання постанови суду боржник надав завірені належним чином копії рішення №84 від 31.07.2020 з розрахунком стажу та заробітної плати, згідно яких стягувачу призначено пенсію у розмірі 1 774,47 грн. Відповідач звертає увагу, що, за змістом постанови Третього апеляційного адміністративного суду Управління має призначити пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої необхідно розрахувати виходячи із пенсії за вислугу років, яку на час смерті отримував померлий чоловік ОСОБА_1 , виходячи з розміру 13 730,00 грн. згідно розпорядження №116506 від 22.06.2018. Однак, пенсія ОСОБА_1 призначена без урахування вказаних обставин, у зв`язку з чим, постанова Третього апеляційного адміністративного суду у справі від 30.04.2020 №280/6432/19 виконана не у повному обсязі. 14.01.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень прийнято постанову про накладення штрафу. У подальшому відповідач не виконав постанову суду у повному обсязі, у зв`язку з чим відповідачем 25.06.2021 винесено спірну постанову про накладення на Управління штрафу у розмірі 10 200,00 грн. Вважає, що підстави для скасування спірної постанови відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 04.08.2021 у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень та заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють як представники ОСОБА_1 , про залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відмовлено.

Представник позивача 04.08.2021 звернувся до суду із заявою про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання 04.08.2021 не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтею 268 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання та враховуючи подану представником позивача заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

На підставі наявних у суду матеріалів встановлено такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі №280/6432/19 відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Управління щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та про зобов`язання відповідача призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 24.10.2019 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - №1788-XII), а також про стягнення з Державної казначейської служби України на користь позивача 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок протиправних дій Управління за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, і сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2020 скасовано та прийнято інше рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який за життя отримував призначену з 28.11.1986 та довічно як працівнику льотного складу цивільної авіації відповідно до положень №1788-XII пенсію за вислугу років, перераховану за життя відповідно до вимог статті 53 Закону 1788-XII у зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 17.11.1999 №1222-ХІV «Про внесення змін до деяких законів України», розмір якої згідно Розпорядження №116506 від 22.06.2018 складав 13 730,00 грн.

Зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 з дати її звернення 24.10.2019 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , розрахунок якої здійснити за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 та виходячи доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік позивача ОСОБА_1 на час настання смерті.

Стягнуто з Управління на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. завданої їй внаслідок протиправної бездіяльності.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На виконання зазначеного судового рішення Запорізьким окружним адміністративним судом 28.07.2020 видано виконавчий лист.

03.08.2020 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Частюка Віталія Олександровича відкрито виконавче провадження №62701607 з примусового виконання виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду №280/6432/19 від 28.07.2020 про зобов`язання Управління призначити ОСОБА_1 з дати її звернення 24.10.2019 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на яку вона має право після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , розрахунок якої здійснити за документами пенсійної справи померлого годувальника ОСОБА_2 та виходячи доходу (пенсії за вислугу років), який мав чоловік позивача ОСОБА_1 на час настання смерті.

В межах виконавче провадження №62701607 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Частюком Віталієм Олександровичем 25.06.2021 винесено постанову про накладення штрафу, якою за не виконання виконавчого листа №280/6432/19, виданого 28.07.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом, на позивача накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн. Зі змісту вказаної постанови слідує, що 20.08.2020 до Відділу примусового виконання рішень надійшов лист Управління №0800-0802-6/41359 від 18.08.2020, в якому повідомлено про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19, а саме про призначення ОСОБА_1 з дати її звернення 24.10.2019 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, та на підтвердження вказаного надано копії рішення №84 від 31.07.2020 про призначення ОСОБА_1 з 24.10.2019 пенсії у розмірі 1 774,47 грн. У зв`язку з тим, що призначення пенсії ОСОБА_1 з 24.10.2019 пенсію у розмірі 1 774,47 грн. не відповідало змісту постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 державним виконавцем 14.01.2021 винесено постанову про накладення штрафу. У подальшому 15.06.2021 на адресу Управління направлено вимогу державного виконавця, якою зобов`язано надати до Відділу примусового виконання рішень підтвердження виконання виконавчого листа №280/6432/19, виданого 28.07.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом. У відповідь листом №0800-0902-6/43000 від 23.06.2021 Управління повідомило, що на виконання судового рішення боржником надавались завірені належним чином коші рішення №84 від 31.07.2020 про призначення ОСОБА_1 з 24.10.2019 пенсії у розмірі 1 774,47 грн. Таким чином виконавчий лист №280/6432/19, виданий 28.07.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом, не виконано.

Не погодившись з постановою від 25.06.2021 про накладення на Управління штрафу у розмірі 10 200,00 грн. за не виконання судового рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Це означає, що судове рішення підлягає обов`язковому виконанню незалежно від волевиявлення особи, яка за таким рішенням має певне зобов`язання, а при відмові від виконання судового рішення в добровільному порядку, держава гарантує його примусове виконання.

У статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" установлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" установлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Згідно з цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного судового рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення (захворювання, стихійне лихо, тощо).

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на те, що постанова Третього апеляційного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19 виконана у повному обсязі, у зв`язку з чим підстави для накладення штрафу відсутні.

Судом досліджено матеріали виконавчого провадження №62701607, наявні в матеріалах адміністративної справи, та встановлено, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 Управління призначило ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 24.10.2019 у розмірі 1 774,47 грн., що підтверджується протокольним рішенням №84 від 31.07.2020

При обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 позивач керувався нормою статті 37 Закону №1058-IV, згідно якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника. Позивач вважає, що базовою величиною для визначення розміру пенсії ОСОБА_1 за віком є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника

Суд зауважує, що виконуючи судове рішення, Управління не враховувало висновки Третього апеляційного адміністративного суду у справі №280/6432/19, який у мотивувальній частині постанови від 30.04.2020 зазначив, що пенсія ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника повинна призначатися із пенсії годувальника на час настання його смерті, розмір якої згідно розпорядження №116506 від 22.06.2018 складав 13 730,00 грн., що в свою чергу зобов`язує Управління при обчислені пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника брати до уваги пільговий стаж та заробіток (з коефіцієнтами) льотчика по Закону України №1788-XII, з яких померлому чоловіку позивача обчислювалася та перераховувалася пенсія за вислугу років, оскільки ні стаж ні заробіток ні розмір пенсії за вислу років зі смертю чоловіка зменшитися не могли.

У вказаній постанові апеляційний суд зазначив, що померлий чоловік ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, призначену йому з 28.11.1986 як працівнику льотного складу цивільної авіації відповідно до положень ст.51 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перераховану при його житті з 01.01.1992 р. відповідно до вимог ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку зі змінами, внесеними Законом України від 17.11.1999 №1222-ХІV «Про внесення змін до деяких законів України». Померлому чоловіку ОСОБА_1 пенсія за віком ніколи не призначалася, а тому Управління намагаючись переконати ОСОБА_1 про наявність у неї лише права на перерахунок пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника за нормами Закону №1058-ІV тільки шляхом здійснення розрахунку пенсії за віком померлого годувальника (чоловіка) на підставі правових норм Закону №1058, та про те, що розмір такої пенсії становитиме 1 564 гривні і це є меншим за розмір пенсії, яку вже отримує позивач (1774,47 грн.) є безпідставними та свідчать про навмисну перешкоду в реалізації конституційного права позивача на пенсійне забезпечення за обраним нею видом пенсії у зв`язку з втратою годувальника, тобто, її померлого чоловіка, який на час смерті отримував пенсію за вислугу років, призначену йому з 28.11.1986 року як працівнику льотного складу цивільної авіації відповідно до положень ст.51 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та якому при житті не обчислювалася і не виплачувалася пенсія за віком, відповідно такої пенсії померлий чоловік позивача ніколи не отримував.

Також судом встановлено, що Відділ примусового виконання рішень звертався до Третього апеляційного адміністративного суду про роз`яснення постанови від 30.04.2020 у справі 280/6432/19, у якій просив роз`яснити порядок та спосіб виконання постанови, а саме, за нормами якого закону слід обчислювати розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 - Закону №1788-ХІІ чи Закону №1058-IV.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2020 відмовлено Відділу примусового виконання рішень у роз`ясненні постанови від 30.04.2020 по справі №280/6432/19. При цьому, в ухвалі звернуто увагу на те, що згідно мотивувальної частини постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 по справі №280/6432/19 пенсія ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника повинна бути обчислена з урахуванням пільгового стажу та заробітку (з коефіцієнтами) льотчика саме по Закону №1788-XII, з яких померлому чоловіку ОСОБА_1 обчислювалася та перераховувалася пенсія за вислугу років, а тому текст постанови труднощів для розуміння не викликає, суть її є зрозумілою та не двозначною.

Отже, зазначені обставини спростовують твердження позивача про виконання ним судового рішення по справі №280/6432/19 в повному обсязі, оскільки призначення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника з 24.10.2019 в розмірі 1 774,47 грн., обчисленої виключно на підставі статті 37 Закону №1058-IV, дає підстави для висновку, що постанова Третього апеляційного суду від 30.04.2020 у справі №280/6432/19 у встановлений спосіб не виконана, тому що порядок обрахування пенсії по втраті годувальника, та як наслідок її розмір, не відповідають змісту судового рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень, приймаючи спірну постанову про накладення штрафу від 25.06.2021, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу, що позивач оскаржував в судовому порядку постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень про накладення штрафу від 14.01.2021 у розмірі 5 100,00 грн. (ВП 62701607), з підстав, аналогічних у даній справі. При цьому, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.02.2021 у справі №280/674/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021, у задоволенні позову Управління про скасування постанови про накладення штрафу відмовлено.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. т.2, 5, 9, 77, 139, 143, 194, 243-246, 255, 268, 272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 164; ), про скасування постанови відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених, зокрема статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 05.08.2021.

Суддя М.О. Семененко