Справа № 713/1567/21
Суддя: Кибич І. А.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/1567/21
Провадження №2-а/713/23/21
РІШЕННЯ

іменем України

05.08.2021 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кибича І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., за участю представника позивача Маніліча І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, поліцейського СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Гавриляка Олексія Васильовича, про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення до відповідачів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, поліцейського СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Гавриляка О.В.

У позові вказував, що постановою інспектора СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Гавриляком О.В. серії БАБ №881345 08.07.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.266 ч.2 КУпАП. Згідно постанови - 08.07.2021 року о 16 годині 35 хвилин в м.Вашківці водій керував мототранспортним засобом марки Suzuki-lets-4, без мото- шолома та без посвідчення на право керувати, чим скоїв правопорушення за ст.126 ч.2 КУпАП. Працівником поліції було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Дана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає дану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Однак моторолер марки Suzuki-lets-4 має потужність 49 кВ, а посвідчення водія дається на моторолери та мотоцикли від 50 кВ, тому відповідальність за даний вид пересування ПДР України не передбачена. 08.07.2021 року о 16:35 в м.Вашківці я керував мопедом 8шикі-1еІ8-4, на вимогу інспектора СРПП Вижницького ВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляк О.В. пояснив, що по свої кубатурі мопед не підпадає під обов`язкове посвідчення водія категорії А-1.

Тому викладені у оскаржуваній постанові обставини ґрунтуються виключно на припущеннях інспектора СРПП Вижницького ВП ГУНП в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Гавриляк О.В.

Крім того я стверджую, що будь-які докази, які б підтверджували наявність адміністративного правопорушення з мого боку -відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови, інспектор СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області старший сержант поліції Гавриляк О.В жодних доказів не досліджував. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення мною правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є недоведеним належними та допустимими доказами.

Також відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, передбачених ст.280 КУпАП, та не наведено мотивів відхилення моїх доводів про те, що я пункту 2.1 .а ПДР України не порушував.

За вказаних обставин, вважаю, що постанова від 08.07.2021 року, винесена інспектор СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області старшим сержантом поліції Гавриляк О.В за відсутністю належних та допустимих доказів/які б підтверджуючи факт порушення мною п.2.1.а ПДР України, а також безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до мене відповідачем виконані вимоги ст.ст.268, 280, 283 КУпАП та вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 (із змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ №318 від 13.04.2018 року).

Тобто оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та її скасування.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області старшого сержанта поліції Гавриляка О.В. Серія БАБ №882345 від 08.07.2021 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень. Справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Маніліч І.Д. позовні вимоги підтримали, посилались на обставини викладені в адміністративному позові, просили задовольнити.

В судовому засіданні поліцейський СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляк О.В. підтримав відзив, просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що постанова винесена відповідно до вимог КУпАП та скасуванню не підлягає.

В судове засідання представник ГУНП в Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Бадалій С. надійшов відзив, де зазначив, що позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими. 08.07.2021 року приблизно о 16 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував мото-транспортним засобом без мотошолома та без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив правила дорожнього руху та був притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач стверджує, що для керування мопедом йому не потрібно посвідчення водія категорії А1, а тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що поліцейський порушив процедуру винесення постанови. Однак вказане не відповідає дійсності та спростовується наступним: 1. Зі змісту позовної заяви встановлено, що вона складається виключно з набору правових норм і не містить посилання на будь-яке порушення процедури винесення постанови, а також не містить жодної аргументації яка б спростовує факт адміністративного правопорушення. 2. 02.07.2021 року о 16-55 год. поліцейським СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляком О.В., під час патрулювання було виявлено, що водій керував транспортним засобом Suzuki-lets-4 в м.Вашківці, без мотошолома, що є порушенням п.п.2.3 г) яким передбачено, що під час на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів застебнутих мотошоломів, та без посвідчення водія відповідної категорії, що є порушенням п.2.1. а) ПДР України, яким передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ч.2. ст.126 КУпАП, заборонено керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Згідно п.п.2.13. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку. Крім цього, транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Таким чином, ОСОБА_1 не мав права керувати транспортним засобом (мопедом) який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см., без посвідчення водія з відповідною категорією. Отже, твердження ОСОБА_1 , що для керування мопедом йому не потрібне посвідчення водія категорії А1, є безпідставним та надуманим. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 та його представника Маніліча І.Д., відповідача поліцейського СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляка О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 08 липня 2021 року поліцейським СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержантом поліції Гавриляком О.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення Серія БАБ №881345 від 08.07.2021 року. Зі змісту постанови вбачається, що 08.07.2021 року о 16 год. 55 хв. було встановлено, що ОСОБА_1 , в м.Вашківці, Вижницького району Чернівецької області, керуючи мототранспортом марки Suzuki-lets-4, без мото шолома та без посвідчення на право керувати, чим порушив п.п.2.1 а, 2.3 г ПДР, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.2 КУпАП. До ОСОБА_1 інспектором поліції застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбачене ст.126 ч.2 КУпАП України, настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вважаючи протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08 липня 2021 року, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Згідно п. 2.1. (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.3 г ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно п.2.13 ПДР України, транспортні засоби належать, зокрема, до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття "механічний транспортний засіб" та "транспортний засіб", різниця між якими полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку, транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у справі №278/3362/15-к від 01.03.2018 року.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі і пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з вимогами пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до п.3 Положення, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 керуючи мототранспортом Suzuki-lets-4 повинен був пред`явити працівнику поліції посвідчення водія категорії А1.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Структура складу адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення - суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення; об`єктивну сторону - конкретні дії, що виразилися в порушені встановлених правил; суб`єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб`єктивну сторону складу - ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу чи необережності. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з положеннями статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Як передбачено ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення. Для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП, відповідачем долучено до матеріалів протоколу відеодиск із записами зафіксованими інспектором на бодікамеру.

З дослідженого в судовому засіданні та долученого до матеріалів справи відеодиску, де наявний запис камери відео реєстратора поліцейських, вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Suzuki-lets-4 , без захисного шолома та без посвідчення водія відповідної категорії. Зазначав, що посвідчення водія не передбачено законом для керування мопедом.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції є належним та допустимим доказом факту вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення. Даний доказ був взятий до уваги інспектором поліції під час розгляду справи, оскільки про нього міститься відповідний запис в постанові інспектора.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ст.126 ч.2 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (із змінами, внесеними наказом МВС №318 від 13.04.2018 року).

Отже, справи передбачені ст.126 ч.2 КУпАП розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.2 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розділі IV Інструкції зазначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також за наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Положеннями статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідачем доведено належними та допустимими доказами, що поліцейським поліцейського сектору реагування патрульної поліції Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гариляком О. під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови виконано вимоги ст.268 КУпАП та враховано усі обставини, що мають значення для прийняття рішення по справі, передбачені ст.280 КУпАП, а доводи позивача є необґрунтованими та фактично направлені на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене порушення.

Судом встановлено та відповідачем доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог п.п.2.1 а ПДР України, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП.

За встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що постанова серії Серія БАБ №881345 від 08.07.2021 року, винесена поліцейським сектору реагування патрульної поліції Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляком О.В. у спосіб, передбачений нормами КУпАП та ЗУ «Про Національну поліцію», з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підстав для визнання її протиправною та скасування немає.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 , про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 126 ч.2, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 258, 268, 280, 283, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Постанову поліцейського СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Гавриляка Олексія Васильовича Серія БАБ №881345 від 08.07.2021 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень - залишити без змін.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, поліцейського СРПП Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області сержанта поліції Гавриляка Олексія Васильовича, про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділу VШ Прикінцеві положення КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

Головне управління національної поліції в Чернівецькій області, юридична адреса: м. Чернівці, вул.Головна, 24, ідентифікаційний код юридичної особи: 401090794;

поліцейський сектору реагування патрульної поліції Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області Гавриляк Олексій Васильович, 59200, м.Вижниця, вул.Шухевича, 4, Чернівецька область.

Суддя І. А. Кибич