Справа № 240/5850/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/5850/20
категорія 115000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання протиправними дій,
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить:
визнати протиправними дії Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо поміщення та подальшого утримання ОСОБА_1 в дисциплінарному ізоляторі з 01.10.2019 по 14.11.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови щодо поміщення його в ДІЗО є протиправними в силу недоведеності факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку та порушення процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.
Згідно п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби" №540-ІХ від 30.03.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, ст.ст.47,79, 80, 162 КАС України (щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, подання відзиву), а також розгляду адміністративної справи продовжувались на строк дії такого карантину.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020 року, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом. Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020.
Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказано, що на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення, за наслідками допущеного ним порушення порядку відбування покарання.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що по прибуттю до ДУ «Житомирська ВК (№4)» засуджений ОСОБА_1 був розподілений до дільниці карантину, діагностики та розподілу, де був ознайомлений з розпорядком дня установи, положеннями Кримінально- виконавчого кодексу України та Правилами внутрішнього розпорядку.
ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із затвердженим начальником установи графіком чергування засуджених у ДКДіР, 30.09.2019 о 08:30 в категоричній формі відмовився від прибирання. Висловлював своє невдоволення режимом тримання та підбурював інших засуджених до невиконання законних вимог представників адміністрації. За даним фактом адміністрацією установи був складений відповідний рапорт про порушення режиму тримання.
30.09.2019 о 09:00 засуджений ОСОБА_1 був повідомлений, що 01.10.2019 о 10:00 в кабінеті виконуючого обов`язків начальника установи відбудеться дисциплінарна комісія по факту допущеного ним порушення режиму тримання. Також в повідомленні роз`яснюються права засуджених, серед яких право користуватись послугами адвоката, який би міг представляти інтереси засудженого безпосередньо на комісії.
Однак, засуджений ОСОБА_1 в присутності трьох працівників установи проігнорував вказане повідомлення та відмовився з ним ознайомлюватись, про що був складений відповідний акт.
На засіданні дисциплінарно-профілактичної комісії Житомирської виправної колонії (№4) від 01.10.2019 членами комісії було прийнято рішення про поміщення засудженого ОСОБА_1 до ДІЗО строком на 14 діб за допущене ним 30.09.2019 порушення режиму тримання з урахуванням поведінки засудженого, а також кількості та характеру раніше накладених стягнень, а саме 45 порушень режиму тримання, за що був 44 рази притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з них 13 разів поміщався до карцеру/ДІЗО, та уповноваженою особою винесено постанову про поміщення ОСОБА_1 до ДІЗО від 01.10.2019.
Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 було поміщено 01.10.2019 о 10:30. та звільнено за з ДІЗО о 10:30 15.10.2019 про що свідчить запис мол. інспектора чергової зміни на постанові про поміщення в ДІЗО та запис в Журналі черговим помічником начальника установи.
Після відбуття покарання у дисциплінарному ізоляторі 15.10.2019 засуджений ОСОБА_1 відмовився просліду вати на відділення СПС № 8, чим порушив законні вимоги представників адміністрації установи. Крім того, відмова супроводжувалась брутальною лайкою на адресу представників адміністрації та звертанням на "Ти". За даним фактом, був складний відповідний рапорт.
Того ж дня, 15.10.2019 о 10:30 ОСОБА_2 був повідомлений про те, що 16.10.2019 о 11:00 в кабінеті виконуючого обов`язків начальника установи відбудеться дисциплінарна комісія по факту допущеного ним порушення режиму тримання. В повідомленні роз`яснювалось право засудженого користуватись послугами адвоката, який би міг представляти інтереси засудженого безпосередньо на комісії. Однак, ОСОБА_1 в присутності трьох працівників установи проігнорував вказане повідомлення та відмовився з ним ознайомлюватись, про що був складений відповідний акт.
Па засіданні дисциплінарно-профілактичної комісії Житомирської виправної колонія (№4) від 16.10.2019 членами комісії було прийнято рішення про поміщення засудженого ОСОБА_1 до дисциплінарного ізолятору строком на 14 діб за допущене ним 15.10.2019 порушення режиму тримання з урахуванням поведінки засудженого, а також кількості та характеру раніше накладених стягнень, а саме 46 порушень режиму тримання, за що був 45 разів притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з них 14 разів поміщався до карцеру/ДІЗО.
Відповідно до постанови про поміщення до дисциплінарного ізолятору від 16.10.2019 та "Журналу обліку засуджених, які поміщаються/переводяться в дисциплінарний ізолятор, карцер та поміщення камерного типу" засудженого ОСОБА_1 було поміщено 16.10.2019 о 12:00. Звільнено засудженого ОСОБА_1 з ДІЗО о 12:00 30.10.2019 про що свідчить запис мол. інспектора чергової зміни на постанові про поміщення в ДІЗО та запис в Журналі черговим помічником начальника установи.
Після відбуття покарання у дисциплінарному ізоляторі 30.10.2019 засуджений ОСОБА_1 повторно відмовився прослідувати на відділення СПС № 8, чим порушив законні вимоги представників адміністрації установи. Крім того, відмова від переходу до відділення супроводжувалась брутальною лайкою на адресу представників адміністрації та звертанням на «Ти». За даним фактом на засудженого ОСОБА_1 був складний відповідний рапорт.
Того ж дня, 30.10.2019 о 13:00 засуджений був повідомлений про те, що 31.10.2019 о 13:30 в кабінеті виконуючого обов`язків начальника установи відбудеться дисциплінарна комісія по факту допущеного ним порушення режиму тримання. В повідомленні роз`яснювалось право засудженого користуватись послугами адвоката, який би міг представляти інтереси засудженого безпосередньо на комісії. В свою чергу, засуджений ОСОБА_1 в присутності трьох працівників установи проігнорував вказане повідомлення та відмовився з ним ознайомлюватись, про що був складений акт.
На засіданні дисциплінарно-профілактичної комісії Житомирської виправної колонія (№4) від 31.10.2019 членами комісії було прийнято рішення про поміщення засудженого ОСОБА_1 до дисциплінарного ізолятору строком на 14 діб за допущене ним 30.10.2019 порушення режиму тримання з урахуванням поведінки засудженого, а також кількості та характеру раніше накладених стягнень, а саме 47 порушень режиму тримання, за що був 46 разів притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з них 15 разів поміщався до карцеру/ДІЗО.
Відповідно до постанови про поміщення до дисциплінарного ізолятору від 31.10.2019 та "Журналу обліку засуджених, які поміщаються/переводяться в дисциплінарний ізолятор, карцер та поміщення камерного типу" засудженого ОСОБА_1 було поміщено 31.10.2019 о 14:30. Звільнено засудженого ОСОБА_1 з ДІЗО о 14:30 14.11.2019 про що свідчить запис мол. інспектора чергової зміни на поставі про поміщення в ДІЗО та запис в Журналі черговим помічником начальника установи.
Вважаючи дії відповідавідача щодо поміщення та подальшого утримання ОСОБА_1 в дисциплінарному ізоляторі з 01.10.2019 по 14.11.2019 протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого Кодексу України (надалі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.
Статтею 5 Кодексу визначено, що кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.
Відповідно до частини 1 статті 9 КВК України, засуджені зобов`язані, зокрема: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Частиною 2 статті 9 КВК України встановлено, що невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Статтею 107 КВК України визначено права і обов`язки засуджених до позбавлення волі.
Частиною 3 статті 107 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.
Наказом Міністерства юстиції від 28 серпня 2018 року № 2823/5 затверджено Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (далі - Правила), які регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі та є обов`язковими для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.
Пунктом 3 розділу ІІ Правил встановлено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань; ввічливо ставитися до адміністрації та персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених.
Відповідно до частини другої розділу ІІІ Правил, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.
Згідно із розділом V Правил, у кожній установі виконання покарань організовується суворо регламентований розпорядок дня з урахуванням особливостей роботи з різними категоріями засуджених, оперативної обстановки, пори року, місцевих умов та інших конкретних обставин.
Згідно із статтею 70 КВК України, правом застосування заходів заохочення і стягнення, передбачених статтями 67 і 68 цього Кодексу, користуються у повному обсязі начальник виправного центру, а також його прямі начальники. Заходи заохочення і стягнення можуть застосовувати також заступник начальника виправного центру і начальник відділення соціально-психологічної служби виправного центру в межах, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.
Статтею 131-1 КВК України, визначено поняття дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 132 КВК України, за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Як свідчить аналіз вищевказаних норм законодавства, засудженні повинні неухильно дотримуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань та, у випадку їх порушення, нести за це дисциплінарну відповідальність. При цьому, згідно вищенаведених положень, кожний засуджений повинен бути ознайомлений з розпорядком дня, та має безпосередній доступ до вказаного розпорядку. Порушення встановленого розпорядку дня, а також не дотримання правил перебування в установі виконання покарань, має наслідком притягнення винної особи, за умови доведеності вчення останнім проступку, до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 134 КВК передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно статті 135 КВК, питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії. До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки. Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.
Особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії.
Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги. Засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.
Матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб. Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії (ч. 6 ст. 135 КВК України).
Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду (ч. 7 ст. 135 КВК України).

Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення (за винятком переведення до ПКТ (ОК)) до засуджених користується начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки. За порушення порядку відбування покарання у виді арешту до осіб, засуджених до арешту, можуть застосовуватися заходи стягнення у виді догани або поміщення в карцер строком до десяти діб. Інші посадові особи установ виконання покарань не мають права застосовувати заходи заохочення і стягнення щодо засуджених. Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим - більш м`яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення у разі, якщо посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею за відсутності порушення з боку засудженого. При накладенні стягнення на засудженого адміністрація установи виконання покарань надає йому змогу повідомити про це близьких родичів, адвоката або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи (п. 1 Розділу ХХІ Правил).

Пунктом 2 Розділу ХХІ Правил встановлено, що застосування начальниками установ виконання покарань заходів стягнення оформлюється постановами про накладення стягнення установи виконання покарань.

Перед накладенням стягнення на засудженого, який відбуває покарання у виправній колонії, дисциплінарною комісією установи вирішується питання про доцільність застосування стягнення у порядку, визначеному статтями 134, 135 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюється відповідним письмовим рішенням.

У справі встановлено, що підставою для прийняття оскарженої постанови слугувала поведінка і висловлювання позивача щодо працівників адміністрації установи відбування покарання.

Відтак, відповідач відповідно до вимог КВК України, за допущене позивачем порушення правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань правомірно застосував до нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Суд наголошує, що застосування начальниками установ виконання покарань заходів стягнення оформлюється постановами про накладення стягнення установи виконання покарань у тому числі поміщення до ДІЗО.

Разом з тим, доказів оскарження та скасування постанов на підставі яких позивача було переміщено до ДІЗО суду надано не було, тобто вони є чинними.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для визнати протиправними дії Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо поміщення та подальшого утримання ОСОБА_1 в дисциплінарному ізоляторі з 01.10.2019 по 14.11.2019, оскільки такі дії було вчинено на підставі чинних постанов, які ніким не було оскаржено, а доводи позивача грунтуються лише на припущеннях та не підтверджені відповідними доказами.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" (пр-т Незалежності, 172,м.Житомир,10001, ) про визнання протиправними дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева