Справа № 420/6638/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6638/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом за адміністративним позовом справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000017/2 від 09.02.21 та картку відмови № UA500110/2021/00024 від 09.02.21.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в лютому 2021 р. ТОВ «Отоман», діючи в інтересах позивача, звернулось до Одеської митниці Держмитслужби з приводу розмитнення товару (капуста цвітна та броколі), однак за результатами розгляду митної декларації митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості. Підставою для коригування митної вартості митний орган визначив відсутність даних такої складової вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; відсутність підтвердження витрат на транспортування декларантом згідно з наказом МФУ від 24.05.2012 № 599; відсутність специфікації та документів щодо 100% передплати покупцем; відсутність в інвойсі посилання на контракт; відмітка в ЕМД про переміщення товарів митною територією України. Позивачем протягом 10 днів було надано до митного органу додаткові документи та пояснення щодо безпідставності витребування документів, однак відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації. Позивач наголошує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм Митного Кодексу. Усі документи, які зазначені у вищевказаної статті 53 МКУ як основні, були надані декларантом. Позивач вважає, що митний орган не надав пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Ухвалою судді від 05.05.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на адміністративний позов від відповідача до суду не надійшов, у зв`язку із чим справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.11.2019 між ТОВ «АТАМАН І К» та «АТАMAN FRUIT GIDA URUNLERI DI S TICARET LTD.STI» укладено контракт на поставку № 18/19, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, зазначений у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту, в порядку та на умовах, визначених контрактом.

09.02.2021 TOB «ОТОМАН», діючи в інтересах TOB «АТАМАН І К» на підставі Договору № 20/04-20 від 20.04.2020, звернулось до відповідача - Одеської митниці Держмитслужби у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (МД № UA500110/2021/003069 від 09.02.2021), а саме - капуста цвітна та броколі, країна виробництва Туреччина.

Для підтвердження вказаних у митній декларації № UA500110/2021/003069 від 09.02.2021 відомостей, до митної декларації було надано нижченаведений перелік документів:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) ATM005 від 04.02.21;

- автотранспортна накладна (Road consignment note) № 4082 від 03.02.21;

- сертифікат про походження товару (Certificate of origin) D0365322 від 04.02.21;

- загальна декларація прибуття №21UA78Z9 від 06.02.21;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 від 21.12.20;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 18/19 від 08.11.19;

- договір про надання послу митного брокеру 20/04-20 від 20.04.20;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, ін. № 6558331 від 09.02.21;

- копія митної декларації країни відправлення № 21410700УХ001179 від 04.02.21.

09.02.2021 ТОВ «ОТОМАН» отримано від відповідача Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000017/2, а згодом - Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2021/00024.

Так, відповідно до Рішення про коригування митна вартість Товару була відкоригована відповідачем шляхом збільшення її розміру до 9968 доларів США у порівнянні із заявленою TOB «ОТОМАН» митною вартістю, а саме - 3560 доларів США (98487,76 грн) відносно капусти цвітної та до USD 7672 у порівнянні із заявою ТОВ «ОТОМАН» USD 3288 (90962,85 грн) відносно броколі.

Відповідач у Рішенні про коригування митної вартості товару, як на підстави для коригування митної вартості товару, посилається на наступне:

1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість лакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту;

3) згідно п.п 1.1, 2.3 з зазначеного контракту в графі 44 Електронної митної декларації від 08.11.2020 № 18/19 поставка товарів зазначається у Специфікаціях....,та виставлених на їх підставах інвойсах. Однак у поданих документах специфікація відсутня.- п .3 оплата за товар покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на Банківські рахунки Постачальника, вказаних у контракті та інвойсі. За письмовим розпорядженням Постачальника розрахунок за товар може проводитись на рахунок третіх осіб вказаних Постачальником , що обумовлюється додатковою угодою до контракту.- п .3,1 оплата за товар покупцем здійснюється на наступних умовах :- у термін 14 днів після митного оформлення - 100% передплати покупцем однак до митного оформлення дану переплату не надано;

4) у наданому інвойсі АТМ05 від 04.02.2021, та відсутнє посилання на контракт № 18/19 від 08.11.2020;

5) розрахунок до Електронної митної декларації містить відмітку про Переміщення товарів митною територією України.

На підставі вищевикладеного Одеською митницею Держмитслужби поставлено вимогу ТОВ «ОТОМАН» про надання протягом 10 календарних днів додаткових документів.

Декларантом надіслано лист № 09/02 від 09.02.2021, яким надано додаткові документи та в якому зазначено пояснення щодо безпідставності витребування документів, проте митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Серед додаткових документів додано: пакувальний лист, висновок експерта, прайс-лист, калькуляцію.

Не погодившись із вищезазначеними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, про що вказано в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № 826/18258/13-а.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 57 МК України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Так, декларантом наданий до митних органів контракт, в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, надані інвойси, які містять дані щодо найменування, кількості, ціни товару, умов поставки, що відповідає даним митних декларацій та не суперечить умовам контракту, відомості прайс-листів, пакувальних листів не суперечать один одному та відповідають даним інвойсу щодо ціни, кількості, умов поставки товару тощо.

При цьому суд критично оцінює зауваження митного органу щодо відсутності інформації про відсутність у наданих до митного оформлення документах даних щодо складової митної вартості - вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Так, у спірному рішенні про коригування митної вартості товару митним органом зазначено, що заявлену позивачем митну вартість товару не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та непідтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом наданих документів, у зв`язку з чим митний орган запропонував визначити митну вартість шляхом застосування резервного методу визначення митної вартості шляхом застосування резервного методу. Декларант надіслав електронне повідомлення, до якого додав пакувальний лист, висновок експерта, прайс-лист, калькуляцію.

Поставка Товару здійснювалась на умовах СТР, що, зокрема, передбачено умовами Контракту на поставку № 18/19 від 08.11.2019. Відповідно до розділу А.9 умов СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки).

Відповідно до п. 7.2 Контракту на поставку від 08.11.2019 № 18/19 обов`язок упаковки і маркування Товару покладений на Постачальника. Витрати з пакування та маркування товару покладаються на Постачальника. Ці витрати закладаються самостійно Постачальником у вартість товару і додатковому відшкодуванню з боку Покупця не підлягають.

Крім того, п. 4.2 контракту від 08.11.19 № 18/19 прямо передбачено, що за умови поставки СРТ перевезення забезпечується за рахунок Постачальника, а також на нього покладається відповідальність за навантаження.

Аналогічні положення щодо поставки на умовах СРТ містяться і в правилах Інкотермс 2010, до яких фактично прив`язаний контракт від 08.11.19 № 18/19.

Включення вартості перевезення товарів до порту Постачальником до вартості Товару підтверджується калькуляцією від 04.02.21, згідно з якою вартість перевезення Товару до порту складає USD 0,05. Отже витрати на транспортування були включені у вартість товару, а тому відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 ПКУ транспортні (перевізні) документи можуть не надаватися для митного оформлення.

З урахуванням того, що усі витрати з доставки товару понесені постачальником, банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України, так само як і калькуляція транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, т.ч. територією країни експортера, не могли бути надані декларантом, оскільки останній не укладав жодних договорів перевезення товару, не складав калькуляцію витрат на перевезення, а отже об`єктивно не міг мати у своєму володінні будь-які платіжні документи або калькуляції, що стосуються транспортування товару постачальником.

У додаткових документах, наданих декларантом, наявна калькуляція від 04.02.2021, в якій зазначено, що вартість упаковки включена до ціни товару і складає USD 0,02 на кілограм товару.

У матеріалах справи, також, наявна специфікація № 9 від 04.02.2021, яка складена згідно з умовами контракту № 18/19 від 08.11.2019, відповідно до якої найменування товару «цвітна капуста свіжа», вага (нетто) 7120 кг, ціна за кг 0,50 дол. США, загальна сума 3560 дол. США; «броколі», вага (нетто) 5480 кг, ціна за кг 0,60 дол. США, загальна сума 3288 дол. США.

Відповідно до висновку експерта від 08/02/2021 № 20-45/02-2021, ринкова вартість капусти цвітної у пластикових ящиках - 0,48-0,50 доларів США, а броколі у пластикових ящиках 0,58-0,60 доларів США. Водночас, у спірному рішенні не наведено контрактних розбіжностей, які були встановлені Одеською митницею Держмитслужби при перевірці документів, доданих до митного оформлення Товару.

Щодо відомостей про проведення оплати, судом встановлено, що в контракті № 18/19 від 08.11.2019, відповідно до п.3.1, оплата здійснюється або протягом 14 днів після проходження митного кордону товару, що підтверджується ВМД, або на умовах 100% передоплати з боку покупця.

У спірному рішенні митним органом не зазначено, яким чином відсутність номеру чи дати Контракту в рахунку-фактурі впливає на митну вартість товару, з урахуванням доданих до митного оформлення документів. При цьому наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься. Водночас, затвердженої форми рахунку-фактури і вимог щодо її заповнення законодавством не визначено, а проставляння відмітки про переміщення товарів митною територією України вимагається системою подачі ЕМД.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що зазначена підстава для прийняття рішення про коригування митної вартості товару жодним чином не впливає на митну вартість товару, та відповідно не може слугувати безумовною підставою для коригування митної вартості товарів. До того ж, з наданих декларантом - ТОВ «АТАМАН І К» до Одеської митниці Держмитслужби документів, вбачається як логічний комерційно-економічний зміст господарської діяльності підприємства за тією угодою, яка досліджується при визначенні митної вартості заявленого товару, так і в першу чергу чіткі числові значення складових вартості задекларованого товару.

Відтак, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що надані ТОВ «АТАМАН І К» до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості товару документи у повному обсязі містять необхідну інформацію про товар та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів.

У постанові від 01.10.2013 по справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, яких дотримується й сучасна судова практика (постанова від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625, постанова від 11 лютого 2021 року по справі № 826/8228/16), що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Згідно з ч.11 ст.5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Крім того, Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

У постанові від 30.04.20 по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі «Звежинський проти Польщі» позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. А.» та інші проти Бельгії). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Суд також вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ч.8 ст.139 КАС України, - за рахунок асигнувань суб`єкта владних повноважень Одеської митниці Держмитслужби.

В той же час, суд враховує, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленнні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі N 320/3053/19.

У зв`язку із цим, з урахуванням розсуду спору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2270 грн, яка підлягала сплаті за подання до суду даного адміністративного позову. Решта суми надмірно сплаченого позивачем судового збору в сумі 2270 грн підлягає поверненню з Державного бюджету України відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21/49, оф. 31; ) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А; ) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500110/2021/000017/2 від 09.02.21, картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2021/00024 від 09.02.21.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» судовий збір в розмірі 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк