Справа № 140/7168/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7168/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося в суд із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови від 29.06.2021 ВП № 65581296 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.2021 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду. ГУ ПФУ у Волинській область не погоджується з вказаною постановою, оскільки на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2020 №№ 65581296, ГУ ПФУ у Волинській області повідомлено про те, що 31.07.2020 позивачем проведено виконання рішення суду, здійснено перерахунок призначеної пенсії. Також зазначено, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, особам які мають право на пенсію за цим Законом та членам іх сімей забезпечується за рахунок Державного бюджету України. Згідно з частинами 1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі можна здійснювати лише з наявності бюджетного фінансування. Вказують на те, що, що нарахована сума за період до набрання судовим рішенням законної сили, а саме 42015,10 грн. обліковується у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою за рік, і буде здійснена в межах бюджетних асигнувань на цю мету.

Представник позивача вказує, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання рішення боржником, однак старшим державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу не перевірено наявність поважних причин, що унеможливлюють повне виконання судового рішення.

Таким чином, вважають, що невиконання судового рішення ГУ ПФУ у Волинській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в даній адміністративній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Кодексу адміністративного судочинства України. Призначено у даній справі судове засідання на 14:00 04.08.2021.Також вказаною ухвалою до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

Представник відповідача в письмовому відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що 28.05.2021 за заявою позивача було відкрито виконавче провадження про поновлення його на посаді. В процесі примусового виконання рішення суду ГУ УПФ у Волинській області проінформувало про те, що рішення суду у справі ОСОБА_1 виконано в повному об`ємі, так як проведено перерахунок призначеної пенсії, а сума заборгованості буде виплачена в межах виділених бюджетних асигнувань. Відповідач вважає, що в даному випадку позивач не виконав рішення суду в повному об`ємі, та доказів на одержання цих коштів з держаного бюджету не надав. Враховуючи зазначене, ним було винесено постанову від 29.06.2021 про накладення штрафу в сумі 5100 гривень. З врахуванням викладеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання 04.08.2021 учасники справи не прибули, при цьому представники позивача та відповідача, третя особа подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином відповідно до положень даної статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки учасники справи в судове засідання 04.08.2021 не прибули, при цьому подали заяви про розгляд справи без їх участі, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 у справі №140/97015/20, яке набрало законної сили 01.09.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих сум щомісячної додаткової грошової винагороди за період з квітня 2015 року по березень 2016 року та з квітня 2016 року по березень 2017 року, починаючи з 01 квітня 2017 року та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання зазначеного судового рішення Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1886/2020 від 17.09.2020.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 28.06.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65581296 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа №1886/2020, виданого 17.09.2020 Волинським окружним адміністративним судом. Також у постанові надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

24.06.2021 на адресу відповідача ГУ ПФУ надіслало лист щодо виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, у якому повідомило, що виплата нарахованих сум ОСОБА_1 на виконання рішення суду, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України. Нарахована сума заборгованості за період до набрання судовим рішенням законної сили, а саме 42015,10 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, видідених на цю мету.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.06.2021 ВП №№ 65581296 на ГУ ПФУ у Волинській області за невиконання рішення суду у справі №140/9701/20 накладено штраф в розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи вказану вище постанову про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини четвертої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу зазначених вище норм права можна дійти висновку про те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. У свою чергу, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення; наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі №686/22631/17, від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Частинами 1,2 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктами 20, 29 БК України визначено, що порушенням бюджетного законодавства є: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

У свою чергу питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду. Після набрання законної сили рішення. Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/5248/19 від 22.07.2020 обсяг бюджетних асигнувань на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суддів не переглядався.

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження ВП № 65581296 з примусового виконання виконавчого листа №1886/2020, виданого 17.09.2020 Волинським окружним адміністративним судом.

Згідно з пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №№ 65581296 від 28.05.2021 визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшло повідомлення ГУ ПФУ у Волинській області 24.06.2020 про те, що виплата нарахованих сум ОСОБА_1 на виконання рішення суду, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, тому виплата заборгованості буде здійснена в межах бюджетних асигнувань виділених на цю мету.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами, які містяться у даній справі, що позивачем, на виконання рішення суду, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 що підтверджується витягом про перерахунок пенсії. Разом з тим, на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 23.04.2021, рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії ГУ ПФУ у Волинській області не виконано у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Крім того, згідно з інформаційної довідки ГУ ПФУ у Волинській області від 02.06.2021, до ГУ ПФУ у Волинській області протягом 2020 року надійшло 753 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання зазначених рішень суду проведені нарахування на загальну суму 41758,60 тис. грн. Бюджетом ГУ ПФУ у Волинській області на 2020 рік урахуванням бюджету Пенсійного фонду України та норм Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік передбачено видатки по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів державного бюджету України у розмірі 5241,6 тис. грн.

Також в інформаційній довідці від 29.06.2021 зазначено, що до позивача станом на 30.06.2021 надійшло 2489 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання зазначених рішень суду проведені нарахування на загальну суму 170691,39 тис. грн. Бюджетом ГУ ПФУ у Волинській області на 2021 рік урахуванням бюджету Пенсійного фонду України та норм Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік передбачено видатки по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів державного бюджету України у розмірі 4597,9 тис. грн.

Дані обставини підтверджується витягами з бюджету ГУ ПФУ у Волинській області на 2020-2021 роки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний лист Пенсійного фонду України до Міністерства соціальної політики від 25.06.2021 №280004-5/30473 щодо необхідності збільшення асигнувань з державного бюджету на виплату заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суддів, що свідчить про те, що Пенсійним фондом вживаються необхідні заходи до виплати заборгованості.

У зв`язку з наведеним вище, відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем виконано рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/9701/20 не у повному обсязі з його вини, фактично виплата не здійснена з підстав відсутності бюджетного фінансування.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, від 07.11.2019 у справі № 420/70/19, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а, від 19.08.2020 у справі №140/784/19.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд не вбачає факту невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, оскільки матеріалами справи стверджується факт вчинення позивачем дій на виконання рішення суду.

У свою чергу, у даному випадку держаний виконавець не виконав вимоги Закону №1404-VIII - не перевірив фактичний стан виконання рішення суду, не надав жодних обґрунтувань причинам невиконання рішення суду позивачем.

Матеріали виконавчого провадження таких документів не містять.

У суду відсутні підстави стверджувати, що рішення суду не виконане взагалі. Фактично залишилась невиконаною лише частина цього рішення щодо виплати суми перерахунку.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, надані на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Крім того, суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, питання розподілу судових витрат не вирішується, оскільки обидві сторони є суб`єктами владних повноважень.

Керуючись статтями 243-246, 268-269, 287 КАС України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича про накладення штрафу від 29 червня 2021 року у ВП № 65581296.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43001, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Володимирська, 1, ).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Р.С. Денисюк