Справа № 640/12639/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Нива» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач, Приватне підприємство «Нива», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 30 квітня 2020 року, яким застосовано до Приватного підприємства «Нива» штраф у сумі 37622,30 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 30 квітня 2020 року, яким застосовано до Приватного підприємства «Нива» штраф у сумі 576,33 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 30 квітня 2020 року, яким застосовано до Приватного підприємства «Нива» штраф у сумі 37622,30 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві № від 30 квітня 2020 року, яким застосовано до Приватного підприємства «Нива» штраф у сумі 576,33 грн

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в ході проведення камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми зобов`язання по земельному податку юридичних осіб ПП «Нива» було встановлено факт порушення строків сплати податкового зобов`язання.

29 червня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Приватного підприємства «Нива», в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Позивач вказує, що жодних доводів, які б спростовували порушення контролюючим органом ст. 102, 104 ПК України при проведенні перевірки та винесенні податкових повідомлень-рішень апелянтом не наведено.

У прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі представника відповідача.

Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною другою статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Так, в даному випадку, безпосередня участь сторін у судовому засіданні, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин.

З огляду на положення статті 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за правилами письмового провадження, за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість її розгляду в порядку письмового провадження.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про заміну в порядку процесуального правонаступництва відповідача на Головне управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу ()

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30 вересня 2020 року №893 постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно додатку. На базі ліквідованого Головного управління ДПС у м.Києві утворено територіальний орган на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у м.Києві (), яке створено 30 вересня 2020 року, про що міститься відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321.

Відповідно до п.7 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227, Державна податкова служба здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. Державна податкова служба та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Згідно п.1 Положення про Головне управління ДПС у м. Києві, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12 листопада 2020 року № 643 (далі - Положення), Головне управління ДПС у м. Києві є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ГУ ДПС у м. Києві забезпечує реалізацію повноважень ДПС України на території м. Києва та Головне управління ДПС у м. Києві () є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у м. Києві ().

Відповідно до п.15 Положення Головне управління ДПС у м. Києві () утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.

Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, тому слід замінити сторону - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві проведена камеральна перевірка, предметом якої було питання дотримання Приватним підприємством «Нива» вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати до бюджету сум податкових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб.

За результатами такої перевірки складений акт від 17 березня 2020 року №002202/26-15-04-10/25407576.

Відповідно до змісту акта камеральної перевірки, останньою встановлено порушення Приватним підприємством «Нива» граничних строків сплати самостійно узгоджених сум грошових зобов`язань по земельному податку з юридичних осіб, визначених пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

А саме, за даними таблиці, наведеної в тексті акта перевірки, ПП «Нива» були порушені граничні строки сплати узгоджених сум грошових зобов`язань по земельному податку, визначених ним поданій податковій звітності. (а.с. 5).

На підставі вищевказаного акта камеральної перевірки 30 квітня 2020 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві прийняло оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення форми «Ш» за № та №, якими на підставі статті 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати сум грошових зобов`язань за платежем «земельний податок з юридичних осіб» (код « 18010500») у розмірі 37622,30 грн (20% суми 188111,50 грн. за затримку на 566 542 541 538 536 511 510 507 491 480 480 477 460 450 449 446 442 430 419 411 409 399 383 380 379 352 179 151 56 21 календарних днів) та у розмірі 576,33 грн (10% суми 5763,30 грн за затримку на 21 календарний день)

Вважаючи податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що нарахування штрафних санкцій, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 30 квітня 2020 року, здійснювались контролюючим органом поза межами строку 1095 днів, тобто, з порушенням приписів статей 102, 114 Податкового кодексу України. Наведена обставина у свою чергу свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень від 30 квітня 2020 року № та № та наявність підстави для скасування таких рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 31.1 і пункту 31.3 статті 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

У силу приписів підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України (у редакції, чинній на момент прийняття контролюючим органом оспорюваного рішення), контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (пункт 111.2 статті 111 ПК України).

Зокрема, згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріаів справи вбачається, що перевірці підягали задекларовані платником у податкових розрахунках суми зобов`язань за період з 18 лютого 2015 року по 12 лютого 2016 року, які, згідно інформації податкового органу, в подальшому були сплачені в період з 25 травня 2015 року по 17 січня 2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 липня 2019 року у справі № 820/11541/13-а, перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, то відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Ані в суді першої інстанції, ані при поданні апеляційної скарги відповідач не надав взагалі жодних пояснень та не довів документально обставини дотримання Головним управління Державної податкової служби у м. Києві строку давності, визначеного статтею 102 ПК України, при нарахуванні позивачу штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ним сум земельного податку по податкових розрахунках зазначених у акті камеральної перевірки за період з 18 лютого 2015 року по 12 лютого 2016 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування штрафних санкцій, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, здійснювались контролюючим органом поза межами строку 1095 днів, тобто, з порушенням приписів статей 102, 114 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30 квітня 2020 року № та №.

Колегія суддів наголошує, що жодних доводів, які б спростовували порушення контролюючим органом ст. 102, 104 ПК України при проведенні перевірки та винесенні податкових повідомлень-рішень апелянтом не наведено, всупереч того, що саме таке порушення стало єдиною підставою для прийняття рішення судом першох інстанції.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві в апеляційній скарзі обмежилось лише викладом обставин та норм права, проте не зазначили та не обґрунтували, у чому саме полягає неправильне застосування або порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що саме не було досліджено судом першої інстанції, чи в чому полягає невідповідність висновків суду обставинам справи.Апеляційна скарга податкового органу є абсолютно ідентичною відзиву на позовну заяву, наданому до суду першої інстанції, безвідносно до висновків суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Нива» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна