Справа № 761/8558/17
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/8558/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Бєлова Л.В., Пилипенко О.Є., за участю секретаря Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про відшкодування збитків. Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що 30 жовтня 2015 року набрало законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року у справі №761/14840/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором вкладу «Блискуча сімка» від 08 грудня 2014 року №300937/76754/07-14 у сумі 8 417,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 183 477,98 грн., відсотки за користування коштами вкладу за період з 10 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в розмірі 408,17 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 8 897,50 грн., 3% річних за порушення виконання зобов`язання щодо повернення депозитних коштів за період з 10 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в розмірі 122,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 669,22 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про відшкодування збитків.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 18 січня 2018 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладі фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення збитків закрито.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року справу №761/8558/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про відшкодування збитків передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. В апеляційній скарзі зазначає, суд першої інстанції проігнорував доводи позивача про те, що згідно ч.1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано відзив на апеляційну скаргу Позивача, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2015 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором вкладу «Блискуча сімка» від 08 грудня 2014 року №300937/76754/07-14 у сумі 8 417,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 183 477,98 грн., відсотки за користування коштами вкладу за період з 10 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в розмірі 408,17 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 8 897,50 грн., 3% річних за порушення виконання зобов`язання щодо повернення депозитних коштів за період з 10 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в розмірі 122,45 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 669,22 грн.

10 листопада 2015 року на підставі вказаного судового рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду, якому делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Постановою державного виконавця від 25 грудня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа закінчено на підставі частини 5 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», чинної на час винесення державним виконавцем постанови.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 27 листопада 2017 року № 5175 про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» строком на два роки до 17 грудня 2019 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора AT «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом, зокрема, статтями 37,38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Валендюку Владиславу Сергійовичу строком на два роки до 17 грудня 2019 року включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування від 05 квітня 2018 року № 993 звільнено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Валендюка B.C. та відкликано всі делеговані йому повноваження ліквідатора AT «Банк «Фінанси та Кредит».

Також відповідно до вищезазначеного рішення, з 06 квітня 2018 року всі повноваження ліквідатора AT «Банк «Фінанси та Кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52і, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Ірклієнку Ю.П.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 вересня 2019 року № 2417 про продовження строків здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» строком на один рік з 18 грудня 2019 року до 17 грудня 2020 року включно.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), а також ним регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (стаття 1).

За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно ч.1 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 цього Закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

На підставі ч.1, 2 статті 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Згідно п. 16 ч. 1 статті 2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 2 Закону №4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1, 2 статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно статті 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Частиною 7 статті 26 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI передбачено, що Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Таким чином, Фонд виконує свої зобов`язання перед вкладниками, зокрема, і позивачем, та несе відповідальність за їх невиконання виключно в межах, передбачених цих Законом.

Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 5 статті 36 Закону №4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Пунктом 1 ч. 6 статті 36 Закону №4452-VI передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно ч. 5 статті 45 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Таким чином, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2016 року по справі за № 6-1123 цс16.

Згідно з пунктом 3 частини п`ятої статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 761/31569/16-ц дійшов висновку, що оскільки під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування штрафних санкцій (пункт 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги Позивача про стягнення з Відповідача на його користь 3 % річних з врахуванням інфляційних втрат за час прострочення сплати боргу.

Відтак, у період дії тимчасової адміністрації/ліквідації банку передбачені ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України фінансові санкції не застосовуються.

Судом встановлено, що позивач отримала гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму грошового відшкодування в розмірі 183 720,20 грн.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 48 Закону №4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону (про ліквідацію банку) Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги по певної черги погашення (пункт 1 частини 2 статті 49 Закону №4452-VI ").

Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі, якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги ( частина 4 статті 52 Закону №4452-VI).

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року №488 затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно якого кредиторські вимоги позивача у розмірі 11 566 грн. 72 коп. включено до восьмої черги вимог кредиторів.

Враховуючи зміст норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обставини ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, аніж це передбачено цим Законом, є неможливим.

Відповідачем виконано гарантійні зобов`язання з відшкодування позивачу коштів в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Колегія суддів звертає увагу, що акцептування відповідачем суми відсотків за користування депозитними коштами за період з 10 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року в розмірі 8897,50 грн. та 3% річних за порушення виконання зобов`язання щодо повернення депозитних коштів за вказаний період в розмірі 2 669,22 грн. у восьму чергу не є доказом неналежного виконанням відповідачем свого гарантійного зобов`язання перед позивачем.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покладені на нього законом зобов`язання перед позивачкою виконує в повному обсязі у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то така задоволенню не підлягає виходячи з правомірності дій відповідача.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

З огляду на зазначені обставини справи, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 серпня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: Л.В. Бєлова
О.Є. Пилипенко