Справа № 640/12981/21
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року м. Київ № 640/12981/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс"

до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

про визнання протиправними дій, бездіяльності та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо складання Акту від 13 листопада 2020 року №20/20-1 "Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами";

визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо перевірки дотримання позивачем вимог міжнародних стандартів і кращих практик цивілізованих держав з транспортування, знешкодження, знищення медичних відходів що містять коронавірус SARS-CoV-2, вимог законодавства, які поширюються на всіх суб`єктів господарювання з 2 по 33 включно і вимог законодавства, які застосовуються лише до певної категорії суб`єктів господарювання з 1 по 34 включно, зазначених в Акті від 13 листопада 2020 року №20/20 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, а також зазначений Акт від 13 листопада 2020 року №20/20;

визнати протиправним та скасувати Наказ відповідача від 19 листопада 2020 року №281 "Про анулювання ліцензії", яким анульовано Ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" видану на підставі Наказу від 05 січня 2018 року №2 (збирання, зберігання, оброблення, знешкодження та видалення);

зобов`язати відповідача внести зміни до Ліцензійного реєстру (поводження з небезпечними відходами) і Переліку ліцензіатів на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, розміщеному на офіційному веб-сайті Міндовкілля, вилучивши запис про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" вилучивши запис про набрання чинності зазначеним анулюванням 17 грудня 2020 року, і змінивши колір відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" з червоного кольору на чорний;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" () сплачену ним суму судового збору у розмірі 10442 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, шо 12 листопада 2020 року представником Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" надіслано вимогу про надання інформації та документів, що стосуються заходу державного нагляду (контролю) з провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. Того ж дня на телефон директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" зателефонувала особа, яка представилась представником Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та повідомила про проведення з 12 по 13 листопада 2020 року позапланової перевірки додержання названим товариством ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами. З огляду на те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" перебував на лікарняному, уповноважені працівники Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" перебували у відрядженнях, представнику Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України повідомлено про неможливість прибути за місцем перевірки.

Запитувані відповідачем документи разом із супровідним листом від 12 листопада 2020 року було залишено у скринці Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. На телефонні дзвінки директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" представник Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 13 липня 2020 року повідомив про те, що останні не будуть виїжджати за місцем проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс". Позивач наголошує, що ним не було відмовлено у проведенні перевірки, що, у свою чергу, зафіксовано в акті, оскільки там не вказано про будь-які дії, які вчиняли працівники позивача, які б свідчили про недопуск до перевірки або її перешкоджанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог у відзиві на позов представник відповідача вказує, що члени комісії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України були позбавлені можливості вручити направлення на проведення перевірки протягом першого дня перевірки, з огляду на відсутність керівника або уповноваженої особи позивача за місцем перевірки, що зафіксовано відповідним актом. При цьому, представник відповідач наголошував на безпідставності доводів позивача про наявність бездіяльності Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України щодо проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року в задоволенні клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 05 січня 2018 року №2 Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" видано ліцензію на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (збирання, зберігання, оброблення, знешкодження та видалення).

На виконання наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 11 листопада 2020 року №265 «Про утворення комісії з проведення планової перевірки та проведення планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України з 12 по 13 листопада 2020 року проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс".

12 листопада 2020 року Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України скеровано Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" письмову вимогу щодо надання інформації та переліку документів, що стосуються проведення заходу державного нагляду (контролю) №20/20, якою зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" до 12.00 годин 13 листопада надати вказані у вимозі інформацію та документи.

13 листопада 2020 року Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України складено акт №20/20 та акт №20/20-1 про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

На підставі акта від 13 листопада 2020 року №20/20-1 Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України видано наказ від 19 листопада 2020 року №281 «Про анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс".

Рішенням Експертно-апеляційної ради ДРС України з питань ліцензування від 08 грудня 2020 року № 4.1 залишено без задоволення скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" на наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України видано наказ від 19 листопада 2020 року №281, про що позивача повідомлено розпорядженням Державної регуляторної служби України від 10 грудня 2020 року №166.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов таких висновків.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Статтею 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" серед принципів державного нагляду (контролю) визначені такі як здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом, відкритість, прозорість, плановість й системність державного нагляду (контролю).

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регламентуються Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування - це державний орган, уповноважений законом або Кабінетом Міністрів України на здійснення ліцензування господарської діяльності.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2015 року № 609, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є органом ліцензування щодо виробництва особливо небезпечних хімічних речовин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, поводження з небезпечними відходами. Згідно пунктів 1-2 статті 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" анулювання ліцензії повністю або частково - це позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, на який йому видано ліцензію, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково, про що робиться запис у ліцензійному реєстрі.

Підстави анулювання ліцензії повністю або частково визначені частиною 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до пункту 8 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування для здійснення перевірки додержання ліцензіатом відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законних підстав (відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об`єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки). Отже, відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки, прирівнюється до недопуску уповноважених осіб органу ліцензування до проведення перевірки та є підставою для анулювання ліцензії.

Як зазначено вище, 13 листопада 2020 року Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України складено акт №20/20 та акт №20/20-1 про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" місце провадження виду господарської діяльності - це місце (об`єкт, приміщення, будівля, земельна ділянка та/або територія), на якому (у межах якого) суб`єкт господарювання провадить господарську діяльність або яке використовується в його провадженні (може збігатися з місцезнаходженням суб`єкта господарювання).

Так, з акту від 13 листопада 2020 року №20/20-1 вбачається, що місцем знаходження юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" є: місто Київ, Харківське шосе, 19, офіс 621; місцем провадження господарської діяльності є: Київська область, місто Обухів, вулиця Промислова, 2.

Також, з акту від 13 листопада 2020 року №20/20-1 вбачається, що члени комісії Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 12 листопада 2020 року здійснили виїзд за фактичним місцем провадження господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Промислова, 2, де встановлено відсутність протягом першого дня перевірки директора або уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс".

Як в акті від 13 листопада 2020 року №20/20-1, так і в оскаржуваному наказі від 19 листопада 2020 року №281 "Про анулювання ліцензії" відповідачем чітко зазначено, що підставою для анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування, який складений відповідно до пункту 8 частини 12 статті 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Так, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" є: місто Київ, Харківське шосе, 19, офіс 621 (про що вказано в акті від 13 листопада 2020 року №20/20-1), на яку представники Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 12 листопада 2020 року не здійснювали вихід, а тому не могли встановити наявність або відсутність керівника або уповноваженої особи за вказаною адресою.

Суд наголошує, що пункт 8 частини 12 статті 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" не встановлює таку підставу для анулювання ліцензії як відсутність протягом першого дня перевірки за місцем провадження діяльності ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки.

В акті від 13 листопада 2020 року №20/20-1 зазначено єдину підставу складення такого акту - відсутність керівника або уповноваженої особи за місцем провадження господарської діяльності, інформація про активні дії або бездіяльність працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс", які спричинили недопуск до перевірки, у згадуваному акті відсутня.

Так, Верховний Суд у постановах від 17 вересня 2019 року у справі № 826/7786/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 826/20212/16 зазначив, що відмова у проведенні перевірки передбачає або активні дії службових осіб ліцензіата по недопущенню органу ліцензування до перевірки, невиконання їх законних вимог, або ж усвідомлену умисну бездіяльність ліцензіата з метою переховування від членів комісії.

Також, з матеріалів справи вбачається, що наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" від 12 березня 2020 року №20/03/12 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 введено на Товаристві з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" карантинні обмеження та переведено співробітників, які працюють в офісному приміщенні на роботу із віддаленим доступом, співробітники, які задіяні у виробничому процесі на території промислової бази, перебувають на робочих місцях відповідно до завантаженості.

Крім того, в матеріалах справи наявний результат лабораторного дослідження від 30 жовтня 2020 року, згідно з яким у директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" виявлено коронавірус, що, на думку суду, свідчить про поважність причин, за наявності яких останній був відсутній на товаристві.

Нормами частини 6 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування, крім Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка здійснює контроль відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Для проведення перевірки органом ліцензування створюється комісія, до складу якої можуть входити виключно працівники такого органу та працівники його територіальних органів.

Як вбачається із наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 11 листопада 2020 року №265 «Про утворення комісії з проведення планової перевірки та проведення планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс", останнім утворено комісію для проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" щодо дотримання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами у складі трьох осіб, натомість акт від 13 листопада 2020 року №20/20-1 підписаний комісією у складі двох осіб.

Так, відповідач вказує, що член комісії Чуян Б.В. у телефонному режимі повідомив про погане самопочуття та, з урахуванням карантинних обмежень і з метою недопущення розповсюдження коронавірусу, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, позбавлений можливості взяти участь у проведенні позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс", що, на думку відповідача, не є процедурним порушенням проведення перевірки.

При цьому, перебування директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" на лікуванні за наявності лабораторно підтвердженого тесту на коронавірус стало підставою для складання акта про відмову у проведені відповідної перевірки.

З урахуванням наведеного, вказані вище твердження відповідача у відзиві носять суперечливий характер.

Оскільки оскаржуваний наказ від 19 листопада 2020 року №281 прийнято на підставі акту від 13 листопада 2020 року №20/20-1, який, на думку суду, складено протиправно, за відсутності законодавчо визначених причин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування такого наказу.

Одночасно суд зауважує, що позов в частині визнання протиправними дій відповідача щодо складання акту від 13 листопада 2020 року №20/20-1 "Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" у проведенні позапланової перевірки додержання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами" та визнання протиправними бездіяльність відповідача щодо перевірки дотримання позивачем вимог міжнародних стандартів і кращих практик цивілізованих держав з транспортування, знешкодження, знищення медичних відходів що містять коронавірус SARS-CoV-2, вимог законодавства, які поширюються на всіх суб`єктів господарювання з 2 по 33 включно і вимог законодавства, які застосовуються лише до певної категорії суб`єктів господарювання з 1 по 34 включно, зазначених в акті від 13 листопада 2020 року №20/20 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, а також зазначений акт від 13 листопада 2020 року №20/20 задоволенню не підлягає, оскільки задоволення позову у вказаній частині не матиме правовим наслідком відновлення порушених прав позивача.

Щодо позову в частині зобов`язання відповідача внести зміни до Ліцензійного реєстру (поводження з небезпечними відходами) і Переліку ліцензіатів на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, розміщеному на офіційному веб-сайті Міндовкілля, вилучивши запис про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" вилучивши запис про набрання чинності зазначеним анулюванням 17 грудня 2020 року, і змінивши колір відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" з червоного кольору на чорний, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 11 статті 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензія на провадження здобувачем ліцензії визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, оформлюється органом ліцензування в електронному вигляді (запис про рішення органу ліцензування щодо видачі ліцензії суб`єкту господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) та відображається у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка видається ліцензіату безоплатно, та підлягає обов`язковому оприлюдненню на порталі електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно частини 18 статті 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" орган ліцензування вносить інформацію щодо рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру, а також оприлюднює його на офіційному веб-сайті наступного робочого дня після його прийняття; інформує ліцензіата щодо рішення про анулювання ліцензії повністю або частково протягом п`яти календарних днів шляхом направлення йому рекомендованого листа.

Суд зауважує, що нормами Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" не визначено обов`язку органу ліцензування внести інформацію про скасування рішення про анулювання ліцензії до ліцензійного реєстру або вилучення запису про анулювання ліцензії на підставі судового рішення про скасування рішення щодо анулювання ліцензії.

Скасування наказу від 19 листопада 2020 року №281, на думку суду, є підставою для внесення відповідних змін до ліцензійного реєстру (поводження з небезпечними відходами) і Переліку ліцензіатів на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, розміщеному на офіційному веб-сайті Міндовкілля, отже позов у вказаній частині підлягає задоволенню.

Частинами 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до ліцензійного реєстру є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу про анулювання ліцензії та, як наслідок, зобов`язання внести зміни до ліцензійного реєстру, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконав, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 19 листопада 2020 року №281 "Про анулювання ліцензії", яким анульовано Ліцензію на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс", видану на підставі Наказу від 05 січня 2018 року №2 (збирання, зберігання, оброблення, знешкодження та видалення).

Зобов`язати Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України внести зміни до Ліцензійного реєстру (поводження з небезпечними відходами) і Переліку ліцензіатів на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, розміщеному на офіційному веб-сайті Міндовкілля, вилучивши запис про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс", вилучивши запис про набрання чинності зазначеним анулюванням 17 грудня 2020 року, і змінивши колір відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрекосервіс" з червоного кольору на чорний.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекосервіс» (02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита В. Липківського, будинок 35, ) судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко