Справа № 480/5836/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
05 серпня 2021 р. Справа № 480/5836/21
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою від 07.07.2021 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку з дня отримання такої ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Зокрема, позивача було зобов`язано надати суду докази сплати судового збору на суму 908грн. та заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.
На виконання вказаної ухвали, позивач подав до суду заяву про визнання поважною причину пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку, в якій вказав, що про оскаржувану постанову дізнався 17.07.2021 після отримання відповіді відповідача на його запит. Заява вмотивована тим, що позивач не має юридичної освіти, не знає особливостей законодавства, у зв`язку з чим не міг знати, що його права порушуються. Вказав, що 10.05.2021 звернувся із заявою до відповідача про надання йому інформації щодо виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 01.02.2011 у справі №2-22. Проте протягом тривалого часу відповідь на звернення позивач не отримав, у зв`язку з неотриманням відповіді складно обраховувати строк звернення до суду. Оскаржувану постанову позивач отримав 17.07.2021 разом з листом відповідача від 07.07.2021. До вказаної заяви позивачем було додано копію листа відповідача від 07.07.2021, постанови від 09.06.2016 ВП №51368487 та постанови від 04.08.2020 ВП №51368487.
Перевіривши матеріали позову та подану позивачем заяву у порядку усунення недоліків, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати такою, що не підлягає виконанню постанову про стягнення виконавчого збору від 04.08.2020.
З позовом до суду звернувся лише 02.07.2021, тобто понад десятиденний строк, встановлений ч. 2 ст. 287 КАС України.
Водночас, позивач у заяві, поданій в порядку усунення недоліків вказує, що строк на звернення з позовом до суду має обчислюватися з дня отримання відповіді відповідача на його запит, зокрема, 17.07.2021.
Разом з тим, як вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 04.08.2020 р. ВП № 51368487.
При цьому, у позовній заяві позивач зазначив, що копію постанови про стягнення виконавчого збору він отримав в жовтні 2020 року.
Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року вказана позовна заява була залишена без руху, а ухвалою суду від 29.12.2020 позовна заява з додатками була повернена позивачу.
Тобто, вже в жовтні 2020 року позивачу було відомо про порушення його прав оскаржуваною постановою у даній справі.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2021, вказану позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 122, 123 КАС України та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку.
Згідно з ухвалою від 03.08.2021 позовну заяву повернуто позивачу, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 23 березня 2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху, оскільки позовна заява подана з порушенням строку звернення до суду.
Згідно з ухвалою від 12.04.2021, яка набрала законної сили, позовну заяву було повернуто позивачу.
В ухвалі суд зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору від 04.08.2020 завірена підписом позивача з датою 13.11.2020, що свідчить про те, що 13.11.2020 позивач вже мав копію вказаної постанови, однак до суду звернувся лише 19.03.2021, тобто з порушенням десятиденного строку з дня, коли дізнався про оскаржувану постанову. При цьому, в заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 вказує, що про невідповідність постанови про стягнення виконавчого збору вимогам чинного законодавства він дізнавався у грудні 2020 року.
Враховуючи викладене, посилання ОСОБА_2 на те, що він дізнався про порушення свої прав лише 17.07.2021 після отримання відповіді на його запит не відповідають дійсності та за таких обставин, з урахуванням зазначеного, не приймаються судом до уваги.
Щодо твердження позивача на те, що він не має юридичної освіти, не знає особливостей законодавства, у зв`язку з чим не міг знати, що його права порушуються, суд зазначає наступне.
Так, 2 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу" (далі - Закон № 3460-VI), який визначає зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону безоплатною правовою допомогою визнається правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Правова допомога передбачає надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення.
Безоплатною первинною правовою допомогою в силу положень ст. 7 Закону № 3460-VI є вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Водночас статтею 8 Закону № 3460-VI визначено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.
Щодо безоплатної вторинної правової допомоги, то згідно зі ст. 13 Закону № 3460-VI така допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 3460-VI, право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають, зокрема, особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.
Отже, наведені вище норми гарантують право на безоплатну правову допомогу і позивач міг скористатися такою допомогою для захисту своїх прав та інтересів у спірних правовідносинах, залежно від свого майнового стану.
Але, з матеріалів позовної заяви та з поданої у порядку усунення недоліків заяви не вбачається, що позивач за такою допомогою звертався.
Відтак, вказані посилання позивача такою є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.
Будь-яких інших доказів на пропущення строку звернення до суду з оскаржуваною постановою позивачем суду надано не було.
Суд наголошує, що у справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Відповідно до частини першої та другої ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2).
Відповідно до п.п.1, 9 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1); у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9).
З урахуванням наведеного вище, вбачається необхідним позовну заяву повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у вказаній частині вимог в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 293, 295, пп.15.5 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня прийняття ухвали.

Суддя С.О. Бондар