Справа № 640/20469/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 серпня 2021 року м. Київ № 640/20469/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до третя особа Державної фіскальної служби України Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві в якому просив суд: визнати протиправним наказ ДФС України від 01.04.2021 року № 474-о про звільнення ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативного забезпечення територіальних органів ДФС центральних регіонів України Головного управління внутрішньої безпеки Державної фіскальної служби України та податкової міліції у зв`язку зі скороченням штатів; зобов`язати Голову ДФС України або особу, яка виконує його обов`язки видати наказ про призначення ОСОБА_1 на рівнозначну або вищу посаду ніж ту, яку він обіймав до незаконного звільнення та врахувати період з 01.04.2021 року по день поновлення на посаді як вимушений прогул з врахуванням його у трудовий стаж; стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві за рахунок бюджетного утримання ДФС України середній заробіток на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 01.04.2021 по дату поновлення; зобов`язати Голову ДФС України або особу, яка виконує його обов`язки врахувати час участі в проведенні антитерористичної операції із розрахунку один місяць служби за три місяці, відповідно вимог абз. 6 пп. «а» п. З Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393; стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві за рахунок бюджетного фінансування ДФС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Пунктом . 9 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Отже, з вище вказаного вбачається, що заявляти позовні вимоги можна виключно до відповідача по справі, а не до третьої особи, таким чином, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог та склад учасників справи.

Згідно вимог ч.4 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так, позивач звернувся із позовними вимогами до Державної фіскальної служби України, у той час, як пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України встановлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок); Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

У подальшому, розпорядженням № 682-р Кабінет Міністрів України погодився із пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України № 227 від 06.03.2019 затверджено положення про Державну податкову службу України, відповідно до п. 3 якого основними завданнями ДПС є: реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Отже, з вищевказаного слідує, що Державну фіскальну службу України ліквідовано як юридичну особу публічного права, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості самостійно визначити належного відповідача по справі.

Відповідно до вимог ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подано позовну заяву у строк установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, та чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з вимогами ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами

Частиною 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно п. 17 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач оскаржує наказ ДФС України від 01.04.2021 № 474-о про звільнення ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу оперативного забезпечення територіальних органів ДФС центральних регіонів України Головного управління внутрішньої безпеки Державної фіскальної служби України та податкової міліції у зв`язку зі скороченням штатів, тобто спір пов`язаний із звільненням особи з публічної служби.

Судом встановлено, що позивач вже звертався із аналогічним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва 21.04.2021, ухвалою суду від 27.04.2021 залишено позовну заяву без руху та з метою дотримання процесуальних прав позивача надано строк для усунення недоліків позову. У зв`язку з тим, що недоліки позовної заяви позивачем в установлені строки усунуті не були, ухвалою суду від 08.07.2021 позовна заява була повернута заявнику без розгляду.

Крім того, звертаючись до суду повторно, позивач не врахував зауваження, які були викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 21.04.2021.

Також суд звертає увагу позивача, якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 908/828/17.

З аналізу позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку, що позивач міг знати про зміст порушеного права раніше, зокрема з моменту первісного звернення із позовом до суду, тобто 21.04.2021, що свідчить про пропуск строку на звернення до суду із даним позовом.

З урахуванням викладеного, суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду, суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Вказані недоліки мають бути усунуті позивачем, шляхом приведення позовної заяви у відповідності до вимог ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України та подачі суду доказів про те, коли позивач отримав оскаржуваний наказ та дізнався про своє звільнення з посади.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху .

2.Встановити позивачу строк до 10 днів для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання даної ухвали суду.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 2 ст. 256 та п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена лише у випадку порушення правил підсудності

Суддя А.С. Мазур