Справа № 320/4455/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2021 року № 320/4455/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, яке, починаючи з 25 квітня 2019 року, допустило порушення права ОСОБА_1 отримувати своєчасно та в повному обсязі пенсію як інваліду війни, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби під час ліквідації Чорнобильської катастрофи при виконанні радіаційних робіт в зоні відчуження, в обсязі та порядку, який існував до обмеження, скасування їх нормативними актами, які були визнані неконституційними рішеннями Конституційного Суду України, та в розмірі, встановленому рішенням Конституційного суду України № 1-р(П)/2019 від 25.04.2019 за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області нараховувати та виплачувати належну ОСОБА_1 пенсію відповідно до норм статей 3, 8, 9, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України враховуючи рішення Конституційного Суду України: №1-р(П)/2019; 6-р/2018; 7-рп/2016 в порядку та розмірі, визначеному частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в порядку і розмірі визначеному статтею 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та враховуючи зміни розміру мінімальної заробітної плати встановлені Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік без обмеження розміру пенсії;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 суму протиправно не сплаченої частини пенсії з 25 квітня 2019 року до моменту здійснення перерахунку в розмірі, яка дорівнює сумі визначеній частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та в порядку і розмірі визначеному статтею 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», враховуючи зміни розміру мінімальної заробітної плати встановлені Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік без обмеження розміру пенсії з врахуванням виплачених сум;

- встановити відсутність компетенції та повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області діяти і приймати рішення щодо нарахування пенсії інваліду війни військовослужбовцю, який отримав інвалідність при виконанні військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомні електростанції - діяти всупереч нормам статей: 3, 8, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України, шляхом застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області нормативно-правового акту, який не відповідає нормам Конституції України, та змінювати порядок нарахування пенсії визначений нормами частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- встановити відсутність компетенції та повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області при нарахуванні пенсії змінювати статус ОСОБА_1 інваліда війни, інвалідність якого пов`язана з виконання військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції на статус робітника який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- встановити наявність компетенції і повноважень Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області при наявності всіх необхідних документів, які є в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 нараховувати та виплачувати пенсію визначеною нормами частини третій статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не реагування на порушення посадовими і службовими особами підпорядкованих структур Пенсійного фонду України вимог статей 3, 8, 19, 92, 151-2 Конституції України і діючих з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року норм статей 50 та 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком за період з», 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання в даній адміністративній справі.

Ухвалою Київського кружного адміністративного суду від 02.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача пенсійної справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотань позивача щодо здійснення процесуальних дій, а саме звернення х поданням до Верховного Суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 провадження у справі №320/4455/20 зупинено до набрання чинності рішення Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду у зразковій справі № 520/12609/19.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 поновлено провадженні у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо:

- встановлення відсутності компетенції та повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області діяти і приймати рішення щодо нарахування пенсії інваліду війни військовослужбовцю, який отримав інвалідність при виконанні військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомні електростанції - діяти всупереч нормам статей: 3, 8, 16, 17, 92, 151-2 Конституції України, шляхом застосування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області нормативно-правового акту, який не відповідає нормам Конституції України, та змінювати порядок нарахування пенсії визначений нормами частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- встановлення відсутності компетенції та повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області при нарахуванні пенсії змінювати статус ОСОБА_1 інваліда війни, інвалідність якого пов`язана з виконання військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції на статус робітника який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції;

- встановлення наявності компетенції і повноважень Головного управління Пенсійного Фонду України в Київській області при наявності всіх необхідних документів, які є в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 нараховувати та виплачувати пенсію визначеною нормами частини третій статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 адміністративний позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не реагування на порушення посадовими і службовими особами підпорядкованих структур Пенсійного фонду України вимог статей 3, 8, 19, 92, 151-2 Конституції України і діючих з 01.01.2014 по 02.08.2014 норм статей 50 та 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, з врахуванням виплачених сум;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, з врахуванням виплачених сум.

Отже, в межах даної справи розглядаються виключно позовні вимоги позивача щодо нарахування йому пенсії, починаючи з 25.04.2019 у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням рішення Конституційного Суду від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019.

В обґрутнування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказує, що він звертався до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати йому пенсію відповідно до ч. 3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням рішення Конституційного Суду від 25.04.2019 №1-р(ІІ) 2019. Проте, відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії. Вважає дії відповідача неправомірними.

14.05.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не як військовозобов`язаний, а його участь зумовлена виконанням своїх трудових обов`язків за основним місцем роботи, а тому позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

09.07.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у скому він зазначає, що відповідачем не спросстовано наведених у позові аргументів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 26.05.1999, має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням від 15.11.2007 серії НОМЕР_2 та вкладкою до нього № НОМЕР_3 .

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначену згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно відомостей із військового квитка позивача вбачається, що з 20.11.1977 по 11.11.1979 він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .

Довідкою Кагарлицького районного військового комісаріату від 13.12.2019 №2/5 підтверджено, що з 14.11.1979 по 10.01.2019 ОСОБА_1 перебував на військовому обліку.

Згідно записів із трудової книжки ОСОБА_1 , з 22.01.1980 по 02.10.2007 він працював у Кагарлицькому транспортному об`єднанні 09762 (Транспортне підприємство 13255).

Згідно витягу із Наказу Кагарлицького транспортного підприємства від 20.05.1986 №95-ко, ОСОБА_1 , відряджено для перевезення щебеню.

Маршрутним листом підтверджено, що водій ВАТ «Кагарлицьке АТП-13255», ОСОБА_1 , 20 та 21 травня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, здійснюючи перевезення щебеню з с. Жукова Острова в с. Черевач, Прип`ять та Чорнобиль.

Вказане також підтверджується табелем обліку робочого часу за травень 1986 року.

Відповідно до акту огляду МСЕК №286405, 14.11.2007 позивачу довічно встановлено другу групу інвалідності та визначено причину, в якому зазначено поранення, контузія, ТАК, пов`язане з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та видано посвідчення інваліда війни ІІ групи серії НОМЕР_5 від 04.12.2008.

Довідкою Управління з питань надзвичайних ситуацій від 26.12.2007 №01-08/1241 підтверджено, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Кагарлицького району від Автотранспортного підприємства в період з 20 по 21.05.1986.

03.02.2020 та 12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до норм ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

12.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01.10.2014 по 02.08.2014.

Листами від 10.03.2020 №98-2621/М-02/-1000/20 та №1000-0235-8/29760 позивачу повідомлено, що він не відноситься до числа військовослужбовців, не був призваний на військові збори як військовозобов`язаний, в його статус інваліда війни пов`язаний з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності виплати пенсії позивачу, починаючи з 25.04.2019 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає наступне.

Порядок призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи врегульовано ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції до 01.10.2017) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

З 01.10.2017 редакція вказаної норми змінена Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у такій редакції: "особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Проте, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Також вказаним рішенням встановлено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 вбачається, що визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з ч. 3 ст.59 Зaкoну Укрaїни "Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи" з 26.04.2019.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 25.02.2020 у зразковій справі №520/1972/19. За результатами апеляційного перегляду, Великою Палатою Верховного Суду, вищевказане рішення залишено без змін.

Разом з тим, суд звертає увагу на рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04.2019, що поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Відтак, суд зазначає, що для виникнення права на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою незмінною залишилась умова щодо наявності у особи статусу військовослужбовця, на яких і розповсюджується норма ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, статтею 10 Закону № 796-XII врегульовано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Примітка до вказаної статті закріплює, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Отже, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування служби Цивільної оборони Кагарлицького району від АТП 11032 в період з 20 по 21 травня 1986 року. Вказане підтверджується довідка Управління з питань НС Київської обласної державної адміністрації від 26.12.2007 №01-08/1241, витягом із Наказу від 20.05.1986 №95-ко, маршрутним листом та табелем обліку робочого часу

Однак, як вже зазначено вище, незмінною умовою для отримання пенсії в розмірі, встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ є наявність у особи статусу військовослужбовця при виконанні робіт, що пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС.

Військовий квиток містить лише інформацію про проходження ОСОБА_1 військової служби лише у період з 20.10.1977 по 11.11.1979.

Довідкою Кагарлицького районного військового комісаріату від 13.12.2019 №2/5 підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку з 14.11.1973 по 10.01.2019.

Суд наголошує, що позивача направлено у відрядження, пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як цивільну особа, а тому він не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.

Так, позивач, ОСОБА_1 , зазначає, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії при виконанні військового обов`язку.

Суд зауважує, що докази наявності у позивача статусу військовослужбовця чи військовозобов`язаного, признаного на військові збори, або проходження ним військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у справі відсутні.

Позивач вважає, що він має статус прирівняний до статусу військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки є військовозобов`язаним та у спірний період часу перебував на обліку у військовій частині, в результаті чого йому видано посвідчення інваліда війни.

Суд критично ставиться до вказаного твердження позивача з огляду на наступне.

Статус інваліда війни наданий позивачу на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ.

Вказана норма права передбачає, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З аналізу приписів частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вбачається, що цей Закон не містить вимог, які визначають порядок та форму залучення осіб до складу формувань Цивільної оборони.

Водночас, відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18.03.1976 року № 201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 року № 92 (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік, цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства.

Також формування Цивільної оборони СРСР передбачало як воєнізовану, так і невоєнізовану форму.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.06.2021 у справі №320/4832/19, постанові від 14.07.2021 у справі №320/6413/19.

Право на обчислення пенсії по інвалідності, яке реалізується на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, пов`язується із наявністю у особи станом на момент ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС статусу військовослужбовця, з врахуванням висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019.

Вказаний висновок сформовано Верховним Судом з метою формування єдиної правозастосовчої практики у постанові від 03.06.2021 у справі №320/4932/19.

Висновки суду повністю узгоджуються із правовою позицією Великої палали Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2021 у зразковій справі №520/12609/19.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.