Справа № 460/7325/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2021 року м. Рівне №460/7325/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Мосійчук А.П., відповідача: представник Кокіль І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Чистота і порядок"
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Чистота і порядок» звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправним та скасування припису №326п/04-10/326а від 12 травня 2021 року.

Одночасно з позовом подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Управління Держпраці у Рівненській області про усунення виявлених порушень законодавства про працю №326п/04-10/326а від 12 травня 2021 року.

Ухвалою від 15.06.2021 заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Також ухвалою від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі №460/7325/21; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.07.2021.

Ухвалою суду від 15.07.2021 підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 27.07.2021.

У судовому засіданні 27.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно з позовною заявою та поясненнями представника позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач є управителем 130 багатоквартирних будинків і організовує прибирання відповідних прибудинкових територій. ОСОБА_1 працювала у позивача двірником відповідно до укладеного трудового договору. 26.08.2020 від мешканців багатоквартирного будинку, прибиранням прибудинкової території якого було її обов`язком почали надходити скарги, а 27.08.2020 вона не з`явилася на роботу. Про відсутність на роботі ОСОБА_1 на робочому місці 27, 28 та 31 серпня 2020 року складалися відповідні акти. Актом про проведення службового розслідування по факту відсутності на робочому місці двірника ОСОБА_1 від 31 серпня 2020 року було встановлено, що про причини відсутності на робочому місці 27, 28 та 31 серпня вона не повідомляла, заяв від неї не надходило, на телефонні дзвінки не відповідала, за місцем проживання двері для комісії ніхто не відчинив, а тому відібрати пояснення про причини відсутності не виявилося можливим. На таких підставах ОСОБА_1 була звільнена 31 серпня 2020 року за прогул без поважних причин на підставі наказу від того ж числа. В позовній заяві зазначено, що 01.09.2021 було зареєстровано заяву ОСОБА_1 , в якій вона просила увільнити її від виконання службових обов`язків на підставі статті 119 КЗпП України і під час реєстрації цієї заяви їй було вручено повідомлення про звільнення. 03.09.2020, тобто на дев`ятий день відсутності на робочому місці, на адресу позивача засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просила увільнити її від виконання службових обов`язків на підставі статті 119 КЗпП України. Як вбачається із поштових штемпелів на конверті в якому надійшла вищевказана заява та з витягу із сайту ДП "Укрпошта", ОСОБА_1 відправила заяву 02.09.2020, тобто на другий день після вручення їй повідомлення про звільнення з роботи. Сторона позивача доводила, що передумовою збереження місця роботи (посади) працівниками, призваними на військову службу є перебування у трудових відносинах із підприємством, установою, організацією. В той же час, трудовий договір із ОСОБА_1 було розірвано, а вона не зверталася до суду із позовом про поновлення на роботі у зв`язку із незаконним звільненням. Таким чином, у позивача відсутній відповідний обов`язок, як і повноваження по укладенню з ОСОБА_1 нового трудового договору. За наведених підстав, сторона позивача просила позовні вимоги задовольнити.

За змістом відзиву на позовну заяву, а також пояснень представника у судовому засіданні, сторона відповідача позов не визнала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що під час перевірки, ініційованої на підставі письмового звернення ОСОБА_1 , було встановлено, що вона 27.08.2020 уклала контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу та набула статусу військовослужбовця, про що проінформувала свого роботодавця - ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок». Всупереч вимог частини третьої статті 119 КЗпП України, яка гарантує працівникам, прийнятим на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову, ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» звільнила ОСОБА_1 з роботи. У зв`язку з цим, за результатами проведеного позапланового заходу 12 травня 2021 року інспектором праці на цілком законних підставах винесено припис про усунення виявлених порушень №326п/04-10/326а, яким пред`явлено вимогу по відновленню прав ОСОБА_1 , гарантованих їх частиною третьою статті 119 КЗпП України. Враховуючи наведене, сторона відповідача зазначила, що у спірних правовідносинах вона діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідженням по справі доказів суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Чистота і порядок» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 15.04.2016, номер запису 0012463. Основний вид діяльності товариства КВЕД «81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний); 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту».

Наказом ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» № 68-п від 07.12.2018 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 (помилково в наказі зазначено Володимирівна) прийнята на посаду двірника у цех обслуговування з 07 грудня 2018 року (а.с.78).

У графіку працівників ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» за серпень 2020 року напроти прізвища працівника ОСОБА_1 зазначено: 3- 6, 21-31 «8», 7, 10-14, 17-20 «В» . Тобто загалом зазначено 10 робочих днів та 14 днів відпустки (а.с.77).

У табелі обліку використання робочого часу ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» за серпень 2020 року напроти прізвища працівника ОСОБА_1 значиться: 3- 6, 21, 25, 26 «8», 7, 10-14, 17-20 «В», 27, 28, 31 «ПР». Загалом зазначено 7 робочих днів, 14 днів відпустки та 3 дні прогулу (а.с.76).

Як свідчить наказ «Про надання проведення службового розслідування та відібрання пояснення про причину відсутності працівника на робочому місці» №104 від 28.08.2020, директор ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» веліла комісії в складі голови комісії - заступника директора ОСОБА_2 та членів комісії інженера ОСОБА_3 , майстра ОСОБА_4 провести службове розслідування по факту відсутності на робочому місці ОСОБА_1 27 та 28 серпня 2020 року (а.с.19, 75).

Підставою видання такого наказу вказано службові записки від 27.08.2020 та 28.08.2020, які в той же час суду не надані.

Комісія у складі, який визначений наказом №104 від 28.08.2020, підписала три тотожних за змістом акти про те, що двірник ОСОБА_1 відсутня на робочому місці 31, 28 та 27 серпня 2020 року (а.с.20-22, 72-74).

31 серпня 2020 року зазначена комісія підписала Акт проведення службового розслідування по факту відсутності на робочому місці ОСОБА_1 , в якому вказала, що факт відсутності ОСОБА_1 підтверджено актами; про причини відсутності на робочому місці 27.08.2020, 28.08.2020, 31.08.2020 ОСОБА_1 працівників ТОВ не повідомляла, заяв від неї за період з 08.08.2020 по 31.08.2020 не надходило; на телефонні дзвінки не відповідала; за місцем її проживання двері для комісії ніхто не відчинив; відібрати пояснення про причини відсутності немає можливості. За наведеного, комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 27.08.2020, 28.08.2020 та 31.08.2020 без поважних причин (а.с.23,71).

Наказом «Про припинення трудового договору» №107-п від 31.08.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади двірника Цеху обслуговування ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» за прогул без поважних причин п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з 31 серпня 2020 року. Підставою звільнення вказано Акт про службове розслідування від 31.08.2020 (а.с.24,70).

На наказі відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з його змістом.

Відсутні також будь-які відомості про вручення ОСОБА_1 копії зазначеного наказу та про отримання нею трудової книжки.

При цьому судом встановлено, а сторонами в повній мірі визнано, що в період з 27 по 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з поважних причин.

Так, повісткою військового комісара, ОСОБА_1 було викликано до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 26.08.2020 згідно з пунктом 10 статті 1 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу», та пунктом 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.67).

Також судом встановлено, що 27.08.2020 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України підписано контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк 3 (три) роки (а.с.62-65).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №183-РС від 27.08.2020, ОСОБА_1 зараховано до складу Збройних Сил України, присвоєно військове звання «Солдат» та призначено на посаду звукометриста радіотелефоніста взводу звукометричної розвідки батареї управління та артилерійської розвідки управління військової частини НОМЕР_1 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с.66).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 27.08.2020 написала на ім`я директора ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» заяву з проханням звільнити її від виконання службових обов`язків на підставі ст.119 КЗпП України у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду. В додатках до заяви зазначала копію контракту від 27.08.2020, витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 та повістку Рівненського ОМТЦК та СП (а.с.26).

На такій заяві є резолюція керівника: «п. ОСОБА_2 . Розглянути в межах діючого законодавства». Разом з тим дата під резолюцією відсутня.

Встановити дату надходження вказаної заяви з додатками до позивача не виявляється можливим.

При цьому, суд не може прийняти доводи позивача про отримання зазначеної заяви з додатками 3 вересня 2020 року, позаяк сама лише відмітка в нижньому правому кутку заяви: «вх.214 - 03.09.2020» не є належним і допустимим доказом.

Разом з тим, вказана заява разом з усіма додатками перебуває в розпорядженні позивача.

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_1 01.09.2020 написала на ім`я директора ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» заяву з проханням звільнити її від виконання службових обов`язків на підставі ст.119 КЗпП України у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду. В додатках до заяви зазначала копію контракту від 27.08.2020 (а.с.25).

На такій заяві є резолюція керівника: «п. ОСОБА_2 . Розглянути в межах діючого законодавства». Однак дата під резолюцією також відсутня. Відсутня на такій заяві і відмітка з вхідним номером і датою.

Разом з тим, і стороною позивача, і стороною відповідача не заперечується факт надіслання заяви ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 02.09.2020 і отримання адресатом 03.09.2020 (а.с.27-28,68-69).

Доводи сторони позивача про те, що в поштовому конверті знаходилась заява ОСОБА_1 , датована саме 27.08.2020, а не 01.09.2020, нічим не підкріплені та не піддаються логічному поясненню, позаяк обидві заяви завізовані без зазначення дати, а зареєстрована по вхідній лише одна.

Крім того, в позовній заяві не заперечувався той факт, що 01.09.2020 було зареєстровано заяву ОСОБА_1 , в якій вона просила увільнити її від виконання службових обов`язків на підставі статті 119 КЗпП України.

Якби там не було, беззаперечним залишається той факт, що принаймні 1 вересня 2020 позивач достеменно знав про те, що ОСОБА_1 з 27 серпня 2020 року набула статусу військовослужбовця, який проходить військову служу за контрактом під час дії особливого періоду.

20.04.2021 відповідачем було отримано письмове звернення від ОСОБА_1 з приводу порушення її трудових прав і гарантій, на підставі якого було ініційовано проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок».

На підставі наказу №414 від 07.05.2021 (а.с.53) та направлення №339-Н/09-27 від 07.05.2021 (а.с.54), у період з 11.05.2021 по 12.05.2021 головним державним інспектором відділу з питань здійснення держаного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Рівненській області Кондрачук О.В. було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки щодо додержання законодавства у сфері праці в ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок», за результатами якого складено Акт №326а/04-10 від 12.05.2021 (а.с.55-59).

Підставою для проведення відповідачем позапланового заходу контролю, як зазначено у направленні, визначено лист Державної служби України з питань праці №2851/3.1/4.5-21 від 29.04.2021 (а.с.54 на звороті). Копію вказаного направлення отримано керівником ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» ОСОБА_5 11.05.2021, що підтверджується її особистим підписом (а.с.54 на звороті).

У розділі ІІІ (Опис виявлених порушень) Акту інспектор праці зазначила про порушення позивачем: частини третьої статті 119 КЗпП України, яке полягало у тому, що ОСОБА_1 звільнена з роботи, тоді як за працівниками, прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Акт підписаний директором ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» із вказівкою про те, що будуть надані зауваження.

У свою чергу, 12.05.2021 інспектором праці Кондрачук О.В. складений припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №326п/04-10/326а, яким директора ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» зобов`язано у строк до 11.06.2021 усунути виявлені за результатами перевірки порушення (а.с.60-61).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Основного Закону, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007.

Відповідно до статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За правилами частини п`ятої статті 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині п`ятій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону (частина шоста статті 2 Закону № 877-V).

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (стаття 3 Закону № 877-V).

Згідно з приписами частини четвертої статті 4 Закону № 877-V, виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

У свою чергу, частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення № 96).

За пунктом 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 11.02.2015 визначено, що територіальним органом Держпраці на території Рівненської області є Управління Держпраці у Рівненської області.

Положення про Управління Держпраці у Рівненській області затверджене наказом Державної служби №України з питань праці №84 від 03.08.2018.

У відповідності до зазначених норм управлінню Держпраці у Рівненській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

У свою чергу, 21.08.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 823, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Підстави для здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) визначені статтею 6 Закону № 877-V.

Згідно з положеннями абзацу 5 частини першої цієї статті, підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 6 Закону № 877-V, у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю) (абзац 10 частини першої статті 6 Закону № 877-V).

Як слідує із аналізу наведених вище норм Закону № 877-V, встановлене законом коло суб`єктів здійснює державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності шляхом планових та позапланових заходів, формами яких є перевірки, ревізії, огляди, обстеження та в інші форми, визначені законом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Оцінюючи наведені вище правові положення, суд погоджується з аргументами відповідача, що правовою підставою для проведення контролюючими органами заходів державного контролю з питань праці є також Конвенція Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України № 1985-IV від 08.09.2004.

Так, згідно з нормами статті 12 Конвенції № 81, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:

a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;

b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції;

c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (стаття 16 Конвенції №81).

Згідно з нормою частини першої статті 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини шостої статті 7 цього ж Закону, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Частиною сьомою статті 7 Закону №877-V встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. Припис це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (частина восьма статті 7 цього ж Закону).

Позивачем не наведено, а судом не встановлено жодних процедурних порушень під час проведення відповідачем позапланового заходу державного контролю та оформлення його результатів. Навпаки, зібрані у справі докази підтверджують, що захід контролю проведено правомочним органом, на законних підставах, а винесений за його результатами припис, ґрунтується на тих обставинах, які встановлені під час перевірки і які підлягають усуненню.

Разом з тим, оцінюючи встановлені відповідачем за результатами проведеного заходу контролю порушення трудового законодавства, суд виходить з такого.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

У свою чергу, перелік, обсяг та зміст гарантій і компенсацій для працівників врегульовані положеннями глави VIII КЗпП України.

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 119 КЗпП України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Відповідно до ч.13 ст.2 наведеного Закону виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту».

Основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з частиною восьмою статті 4 цього Закону, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Частиною першою статті 1 вказаного Закону визначено, що особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

17.03.2014 виконуючим обов`язки Президента України видано Указ «Про часткову мобілізацію» №303/2014, пунктом 8 якого встановлено, що він набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності 18.03.2014). Згідно з пунктом 3 вказаного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

06.05.2014 Указом виконуючого обов`язки Президента України №454/2014 оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом (набрав чинності 07.05.2014).

Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014 оголошено часткову мобілізацію тривалістю 45 діб із дня набрання чинності цим Указом (набрав чинності 24.07.2014).

Указом Президента України №15 від 14.01.2015 оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом (набрав чинності 20.01.2015).

Разом з тим, з моменту прийняття Президентом України Указу від 17.03.2014 "Про часткову мобілізацію" Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду.

З наведеного вище визначення особливого періоду, згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану, а тому суд зазначає, що і на даний час в Україні діє особливий період.

Такий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №819/799/16, який в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України має бути врахований судом.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №816/1155/16, від 28.10.2014 у справі №21-484а14, від 14.02.2018 в справі № 131 /1449/16-ц; від 14.02.2018 у справі №727/2187/16-ц; від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц; від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц; від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17, від 10.10.2018 у справі №369/14205/17-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2020 у справі 813/402/17.

Зважаючи на ту обставину, що 27.08.2020 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України підписано контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк 3 (три) роки і цього ж дня ОСОБА_1 зараховано до складу Збройних Сил України з присвоєнням військового звання «Солдат», вона 27 серпня 2020 року набула статусу військовослужбовця, який проходить військову служу за контрактом під час дії особливого періоду.

Відповідно до цього, саме з 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 отримала передбачені частиною третьою статті 119 КЗпП України гарантії у вигляді збереження місця роботи, посади і середнього заробітку в ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок», тобто в товаристві, де вона працювала на час підписання контракту.

За наведеного, наказ №107-п від 31.08.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади двірника Цеху обслуговування ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» за прогул без поважних причин п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з 31 серпня 2020 року, є протиправним.

Окремо суд наголошує на тому, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи у неї не були відібрані письмові пояснення, і жодним документом не підтверджено той факт, що такі пояснення адміністрація намагалася отримати (немає ні письмової пропозиції, надісланої або врученої ОСОБА_1 , ні усної пропозиції, заактованої належним чином). Також ОСОБА_1 не була ознайомлена під розписку з наказом звільнення за прогул і їй не було направлено жодного повідомлення про необхідність прибути до роботодавця для отримання розрахунку і трудової книжки.

При цьому, суд не лише критично оцінює доводи позивача про те, що адміністрації ТОВ «Управляюча компанія «Чистота і порядок» 31.08.2020 нібито не було відомо про те, що ОСОБА_1 підписала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, а й вказує на те, що позивачу нічого не заважало анулювати як помилково виданий наказ №107-п від 31.08.2020 про звільнення ОСОБА_1 , з огляду на те, що ним все ж таки були отримані документи, які достеменно підтверджували той факт, що з 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 набула статусу військовослужбовця, який проходить військову служу за контрактом під час дії особливого періоду, а відтак на неї поширюються передбачені частиною третьою статті 119 КЗпП України гарантії, зокрема у вигляді збереження місця роботи на час служби за контрактом.

Відтак, припис відповідача про усунення позивачем порушень законодавства про працю №326п/04-10/326а в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на усе наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, та у спосіб, передбачений чинним законодавством, з урахуванням приписів матеріального права, а відтак, правомірність винесення оскаржуваного припису не спростована позивачем у ході судового розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на це, відсутні підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Товариству з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Чистота і порядок" (, вул. Боярка, буд. 40-А, м. Рівне, 33005) в позові до Управління Держпраці у Рівненській області (, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, 33028) про визнання протиправним та скасування припису №326п/04-10/326а від 12 травня 2021 року,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 30 липня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко