Справа № 753/8072/21
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/8072/21 Суддя (судді) першої інстанції: Комаревцева Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Строяновської О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1 роти 4 батальйона Управління патрульної поліції в місті Києві Департамента патрульної поліції Національної поліції України Гаєва Владислава Вадимовича, капрала патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Департамента патрульної поліції Національної поліції України Сафронова Марка Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, Департамент патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Інспектора патрульної поліції 1 роти 4 батальйона Управління патрульної поліції в місті Києві Департамента патрульної поліції Національної поліції України Гаєва Владислава Вадимовича (далі - відповідач 1, Інспектор Гаєв В.В.) та капрала патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Департамента патрульної поліції Національної поліції України Сафронова Марка Васильовича (далі - відповідач 2, Капрал Сафронов М.В.), в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що порушень Правил дорожнього руху не допускав, а рух смугою для маршрутних транспортних засобів здійснив вимушено у зв`язку із затором на дорозі та неможливістю перестроїтись на дозволену для руху смугу після виїзду на основну дорогу, а також з метою не допустити перешкод у русі по такій смузі маршрутним транспортним засобам.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучено Департамент патрульної поліції (далі - третя особа, Департамент ПП).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно залучено до участі у справі третю особу, не забезпечено право на надання відповіді на відзив відповідача та пояснення третьої особи, а також ознайомлення з наданими ними доказами. Наголошує, що відповідачі є посадовими особами Управління патрульної поліції, а тому правові підстави для залучення Департамента ПП в якості третьої особи відсутні. Акцентує увагу, що в оскаржуваній постанові не зазначено про відеозапис, а також інформації про технічний засіб за допомогою якого було здійснено такий запис, що виключає його врахування як належного та допустимого доказу вчиненого правопорушення. Зауважує, що на час постановлення рішення місцевим судом сплинуло більше трьох місяців з моменту вчинення адміністративного правопорушення, що відповідно до положень статей 38 та 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення є підставою для закриття провадження у справі. Також позивач наголошує, що під час розгляду справи працівником патрульної поліції не було виконано вимог статей 245, 248, 276, 2772, 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надано можливості скористатися правової допомогою та ознайомитись із постановою. За наслідками отримання такої постанови поштою позивачем з`ясовано, що вона складена Гаєвим В.В. , у той час, як розгляд справи здійснював Сафронов М.В .

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент ПП наголошує, що відповідачі є посадовими особами Департамента, а тому рішення може впливати на права та обов`язки останнього. Акцентує увагу, що правова оцінка діям посадових осіб патрульної поліції під час винесення постанови про адміністративне правопорушення надається судом за наслідками оцінки правомірності такої постанови. Порушення процедури розгляду адміністративної справи не впливають на суть вчиненого порушення.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що 10 березня 2021 року відповідачем 1 складено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 510 грн 00 коп. за порушення пункта 17.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda, державний номерний знак НОМЕР_1 , 10 березня 2021 року о 17:41 годин, по бульвару Шевченка, 26 в місті Києві здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача 1 та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджується вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху. Під час дослідження відеозапису не встановлено увімкнення позивачем покажчика лівого повороту, а тому посилання позивача на пункт 17.2 Правил дорожнього руху судом до уваги не прийняті.

Колегія суддів з наведеним висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП закріплено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафа в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 17.1 Правил дорожнього руху закріплено, що на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Наданими відповідачем та третьою особою відеозаписами з автомобільного реєстратора, установленого у патрульному автомобілі, підтверджується здійснення позивачем руху по смузі для маршрутних транспортних засобів.

До того ж, ОСОБА_1 факт такого руху визнає.

Посилання позивача на те, що такий рух здійснено ним вимушено, колегія суддів до уваги не приймає. Адже з відеозаписа, яким зафіксовано дане порушення не убачається, що за автомобілем позивача рухався маршрутний транспортний засіб, якому він не хотів створити перешкоди у русі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пункта 4 розділа І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 КУпАП.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини 1 - 3 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що обов`язок відображати у постанові про порушення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (що має місце у розглядувані справі) відомостей про технічних засіб, яким здійснено фото або відеозапис, виникає лише щодо технічних приладів, якими безпосередньо зафіксовано правопорушення у сфері дорожнього руху. Відповідно до обставин даної справи порушення позивачем Правил дорожнього руху зафіксоване патрульними візуально, обов`язкової відеофіксації не вимагає, а тому дані про відеореєстратор, не підлягали зазначенню у спірній постанові.

Посилання позивача на постанови Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а та від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позиція Суду у наведених справах щодо необхідності зазначення у постанові відомостей про технічний засіб сформульована відносно порушень правил дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також колегія суддів уважає помилковими твердження позивача про невідповідність спірної постанови затвердженій формі. Як убачається зі змісту постанови, вона містить всі обов`язкові реквізити, визначені КУпАП.

Пунктом 5 розділа IV Інструкції закріплено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, оскаржувана постанова оформлена у відповідності до наведених положень.

Відповідно до приписів частини 2 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки за результатами розгляду справи суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду по суті спору, порушення норм процесуального права в частині залучення третьої особи та надання позивачу можливості надати заперечення на відзив відповідача та пояснення третьої особи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Під час розгляду справи колегією суддів установлено, що розгляд матеріала про вчинення позивачем адміністративного правопорушення здійснював відповідач 2. Наведене підтверджується відеозаписом, наданим позивачем разом із позовною заявою. Тим часом, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складена відповідачем 1.

Наведене, на переконання колегії суддів не зумовлює підстав для скасування такої постанови, оскільки обидва відповідача є посадовими особами патрульної поліції, уповноваженими на розгляд адміністративних матеріалів та складення постанов, однак є порушенням Інструкції.

Відповідно до положень частини 1 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З огляду на виявлення під час розгляду справи допущення посадовими особами Департамента порушення вимог КУпАП та Інструкції, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 272, 286, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька