Справа № 580/783/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року справа № 580/783/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі:

головуючого судді - Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мельник Т.В.,

представника позивача - Чубина О.В. (згідно з ордером),

представника відповідача та третьої особи - Коваленко А.М. (у порядку самопредставництва),

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

На підставі постанови від 19.05.2021 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду на новий розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла справа №580/783/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18036, м.Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, Черкаська обл., місто Черкаси, вул.Смілянська, будинок 57; )(далі - третя особа) про:

визнання протиправним і скасування акту від 29.12.2018 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19.09.2007 близько 04 год. 00хв. з оперуповноваженим Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції - позивачем;

визнання протиправним і скасування акту №16 про нещасний випадок невиробничого характеру щодо факту отримання травми оперуповноваженим Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції - позивачем, затвердженого головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області Кожухівським В.О. 29.12.2018;

зобов`язання відповідача провести розслідування нещасного випадку, що стався 19.09.2007 близько 04 год. 00хв. з оперуповноваженим Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції - позивачем та скласти за його результатами акт за формою Н-1* (додаток 1 Порядку) про нещасний випадок, який стався з позивачем в період проходження служби при виконанні ним службових обов`язків.

В обґрунтування зазначено, що у вересні 2007 році під час службового відрядження для забезпечення правопорядку та публічної безпеки у місті Умані Черкаської області позивач отримав травму, яку останній пов`язує з проходженням служби та безпосереднім виконанням службових обов`язків. Вважає, що обставини, за яких стався нещасний випадок та його причини, про які вказано в спірних актах, не відповідають фактичним обставинам випадку, що з ним трапився, та вимогам закону.

02.06.2021 вказану справу прийнято ухвалою до свого провадження, призначено підготовче засідання.

14.06.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача з проханням у задоволенні позову відмовити повністю. Просить урахувати, що документи про перебування позивача у відрядженні в період отримання ним травми відсутні. З пояснень встановлено, що подія відбулася вночі у позаробочий час позивача. Тому вважає, що правильними висновки, що нещасний випадок відбувся з позивачем в період проходження служби, але не під час виконання службових обов`язків. Крім того, просить урахувати, що предмет позову стосується його дискреційних повноважень.

24.06.2021 позивач надав суду відповідь на відзив. Стверджує, що факт перебування його у службовому відрядженні підтверджується не лише поясненнями, у т.ч. свідків, а й наказом відповідача про дострокове зняття з нього дисциплінарного стягнення за таке відрядження. Просить урахувати, що на відповідну дату працював у посиленому режимі, перебував у чергуванні вахтовим методом кожні 12 годин. Крім того, у подальшому з огляду на отриману травму та погіршення здоров`я набув статусу особи з інвалідністю. Тому вважає, що відповідач невірно кваліфікував нещасний випадок та прийняв спірні рішення всупереч вимог нормативних актів.

05.07.2021 на адресу суду відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив про отримання травми позивачем поза чергуванням, повернення з відрядження раніше на один день та факт звернення до медичної установи на наступний після останнього дня відрядження день.

Під час підготовчого провадження суду долучив всі подані сторонами докази, задовольнив клопотання про допит в якості свідків позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у вересні 2007 році під час службового відрядження для забезпечення правопорядку та публічної безпеки у місті Умані Черкаської області він, як оперуповноважений Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області старший лейтенант міліції, отримав травму, яку пов`язує з проходженням служби.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, допитавши свідків, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 суд установив, що позивач має статус пенсіонера з 08.06.2017, ІІ група, інвалід армії (Національна поліція України) довічно.

Довідкою МСЕК №022741 підтверджується втрата позивачем 80% працездатності.

02.11.2016 позивачу видане свідоцтво №363 Військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» про те, що він має захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

У зв`язку з запитами адвоката до відповідача про те, чи проводилося службове розслідування щодо події нещасного випадку, що трапився з позивачем у вересні 2007 року, 13 листопада 2018 року наказом третьої особи №2265 створено комісію з розслідування нещасного випадку, який стався в 2007 році з позивачем на посаді оперуповноваженого Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області.

Для проведення розслідування відповідач витребовував документи щодо перебування позивача у відрядженні за 2007 рік та опитав позивача, пенсіонерів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Листом від 20.12.2018 №1/1539 на запит від 18.12.2018 №16/1-110 заступник голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області В.Б.Коваленко повідомив члена цієї ліквідаційної комісії ОСОБА_6 , що архівні документи з наказами про відрядження працівників УМВС України в Черкаській області, а також працівників Придніпровського РВ УМВС за 2007 рік на зберігання не надходили, а загальний термін зберігання таких документів сплинув у 2011році на підставі наказу МВС України від 04.06.2002 №519.

У письмовому поясненні від 26.11.2018 Комісії з розслідування нещасного випадку позивач зазначив, що 19.09.2007 перебував у місті Умань у службовому відрядженні з метою забезпечення публічної безпеки і порядку під час перебування брацлавських хасидів. Того дня відпочивав після чергування в готелі « Умань ». Близько 04.00 години ранку 19 вересня 2007 року зайшов до приміщення загального користування (туалетна кімната) та побачив як біля вікна палили невідомі йому хлопці. В момент, коли почав справляти природну потребу, відчув удар у голову ззаду. Прийшовши до тями, побачив, що лежить на підлозі. Підійшовши до дзеркала, побачив тілесні ушкодження. У цей час в це приміщення заходили люди та бачили, що він змиває кров. Не пам`ятає чи дійшов у кімнату сам, чи хтось відвів. У кімнату готелю до нього зайшли медичні працівники, які надали йому допомогу та на кареті швидкої медичної допомоги доправили його до поліклініки УМВС України в Черкаській області. Особисті речі не зникли. У цьому відрядженні перебували також працівники Придніпровського РВ УМВС ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які бачили його з тілесними ушкодженнями та що був госпіталізований. З 19.09.2018 доставлений до поліклініки МВС. З 20.09.2007 до 08.10.2007 перебував на лікарняному.

У письмовому поясненні від 11.12.2018 ОСОБА_5 зазначив, що, перебуваючи на посаді оперуповноваженого ВК МСН Придніпровського РВ УМВС України в Черкаському районі, у вересні 2007 року відряджений в м.Умань для охорони громадського порядку під час паломництва хасидів. 19.09.2007 близько 07 ранку вийшов з номеру готелю « Умань » та побачив у «вмивальній» кімнаті оперуповноваженого - позивача, який був весь закривавлений та біля умивальника намагався змити з обличчя кров. Після цього він пішов до свого номеру та потім дізнався, що позивача забрала карета швидкої допомоги.

ОСОБА_3 у письмовому поясненні від 03.12.2018 зазначив, що в 2007році проходив службу в Придніпровському РВ УМВС України в Черкаській області на посаді старшого дільничного інспектора. У серпні-вересні 2007 році перебував у відрядженні в м.Умань для охорони громадського порядку під час масового перебування брацлавських засидів. 19.09.2007, збираючись на роботу (мав заступити на чергування з 8год.00хв. до 20год. 00хв.), зайшов у туалетну кімнату близько 07.00 години ранку та побачив, що позивач вмивається. Відразу звернув увагу, що голова позивача значно збільшена, шкіра чорного кольору, очі повністю червоні. На запитання «що сталось» позивач намагався відповісти, але не зміг вимовити й слова. Тому пішов до номеру. Безпосередньо події не бачив. Близько 8год. 00хв. заступник начальника УМВС України в Черкаській області з громадської безпеки полковник Пономаренко доручив Уманському міськвідділу терапевту з поліклініки УМВС службовим автомобілем відвезти позивача до лікарні в м.Черкаси. Терапевтом тоді була ОСОБА_4

29.12.2018 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області склало спірний акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19.09.2007 о 04год. 00хв., форми Н-5, визнавши вказані вище обставини та наявність підстав для складання акту форми НТ.

На підставі вказаних вище документів 29.12.2018 Комісія з розслідування нещасного випадку склала спірний акт №16 форми НТ про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений головою Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області В.О.Кожухівським. У п.8 «Стислий виклад обставин нещасного випадку», зазначивши про викладені у вказаних вище поясненнях факти та обставини, вказано про висновок комісії, що отримання травми відбулося внаслідок протиправних дій інших осіб вночі у позаробочий час. Згідно з п.10 технічних та організаційних причин нещасного випадку не встановлено. Відповідно до п.12 перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлено. У п.14 «Висновок» зазначила про визнання, що нещасний випадок з позивачем відбувся 19.09.2007 за обставин, що не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок №1346), з огляду на що вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Тому позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 19 травня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначені рішення судів скасував та направив на новий розгляд суду першої інстанції з тих мотивів, що судами першої та апеляційної інстанцій не були досліджені обставини перебування позивача на лікарняному, подальше його звільнення за хворобою та набуття статусу особи з інвалідності, передчасність зроблених висновків.

Дотримуючись мотивів Верховного Суду суд, суд урахував вимоги ст.19 Конституції України щодо обов`язку всіх органів державної влади, їх посадових і службових осіб діяти виключно в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці регламентовано Законом України "Про охорону праці".

Поняття охорони праці міститься у статті 1 Закону України "Про охорону праці" та означає систему правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Приписами статті 14 Закону України "Про охорону праці" обумовлено, що працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди.

Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України "Про охорону праці" роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, саме роботодавець має обов`язок повно встановити обставини отримання працівником травм на робочому місці, розслідувати нещасний випадок, перевірити всі факти, які впливають на правильну його кваліфікацію.

Пунктом 1.3. Порядку №1346 встановлено, що розслідування нещасних випадків (в тому числі поранень), що сталися з особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовцями Національної гвардії України, курсантами (слухачами) навчальних закладів системи МВС України, проводиться з урахуванням цього Порядку.

Згідно з пунктом 2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Відповідно до пункту 2.4 Порядку № 1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Отже, акти форм НТ та Н-1 є взаємовиключними. Передовсім відповідна комісія повинна з`ясувати підстави для видачі акту форми Н-1 і лише за відсутності тому підстав - скласти акт форми НТ.

Пунктом 3.1 наведеного Порядку встановлено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

Для виконання пункту 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:

обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;

визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;

з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);

скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію. У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

Отже, саме відповідна комісія відповідача уповноважена провести в належні спосіб і порядку розслідування нещасного випадку, скласти за його результатом акт за формою Н-5 та в залежності від його підвиду - Н-1 (якщо випадок трапився під час виконання службових обов`язків) або НТ (якщо трапився не під час виконання службових обов`язків). При цьому складання акта форми Н-5 є безумовним обов`язковом.

Згідно з п.3.17 Порядку у разі ліквідації підрозділу акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* та акти за формою Н-1* (НТ*) підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а в разі його відсутності - до відповідного архіву.

Зібраними під час службового розслідування поясненнями, що підтверджені в суді допитом, доведено, що позивач перебував в м.Умань для посиленої охорони громадського порядку під час паломництва хасидів. Отримання позивачем травми відбулося в приміщенні готелю «Умань». Свідок ОСОБА_7 підтвердив покази позивача про те, що бачив його безпосередньо під час змивання крові з обличчя в формених штанах та стан позивача, що впливав не можливість вимови. Допитана лікар ОСОБА_4 підтвердила супроводження його в медичну установу системи МВС України у м.Черкаси. Про факт отримання позивачем травми 19.09.2021 внесено запис в Журнал реєстрації травм, отриманих під час виконання службових обов`язків відповідача, копію якого долучено до судової справи. Крім того, витягом з архівного документа Управління МВС в Черкаській області наказу від 19.09.2007 №1116 підтверджується, що за сумлінне виконання службових обов`язків, виявлений професіоналізм та компетентність, забезпечення дорожнього руху та охороні громадського порядку під час відзначення Брацлавськими хасидами свята «Рош-Га-Шан» (Новоріччя) та проведення культових обрядів на могилі Цадика Нахмана з позивача достроково знято раніше накладене дисциплінарне стягнення - догану в порядку заохочення.

Оскільки з моменту настання нещасного випадку та видання наказу УМВС України в Черкаській області від 13 листопада 2018 року №2265 "Про створення комісії з розслідування нещасного випадку" сплинуло більше 10 років, очевидним є факт відсутності офіційних документів щодо перебування 19 вересня 2007 року позивача у відрядженні.

Зважаючи на викладене, з огляду на знищення наказів про відрядження вказаного періоду за встановленими строками зберігання, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо отримання травми в період його службового відрядження.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:

припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;

вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

забезпечення безпеки дорожнього руху;

участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;

виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;

використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;

провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;

прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Також згідно з пунктом 3.10 Порядку № 1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;

травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Отже, Порядком №1346 окреслено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків.

Як встановлено вище, під час розслідування нещасного випадку комісія в спірних актах форми НТ та Н-5 дійшла висновку, що травма отримана позивачем 19 вересня 2007 року в період проходження служби не при виконанні службових обов`язків, за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 Порядку №1346. При цьому не обґрунтовано в спірних актах відповідач не врахував, що:

у відібраних ним поясненнях позивач вказував, що отримав травму безпосередньо після зауваження особам щодо паління в приміщенні готелю;

сама по собі погроза насильством чи заподіяння працівнику міліції побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків відповідно до диспозицій ст.345 Кримінального кодексу України становлять склад злочину. Водночас розслідування є безпосереднім обов`язком відповідача, як правоохоронного органу;

у поясненнях зазначили, що побачили позивача з тілесними ушкодженнями в приміщенні готелю, де проживали в цей час задіяні у вказаних вище заходах працівники міліції;

особливості несення служби в міліції під час необхідності виконання завдань посиленого режиму забезпечення громадського порядку;

час, протягом якого особа прямує до та після відрядження, також вважається виконанням службових обов`язків.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 серпня 2017 року № 672 (далі - Інструкція № 672) на поліцейського, який перебуває у службовому відрядженні, поширюється режим робочого часу того органу (підрозділу) поліції чи державного органу, підприємства, установи або організації, до якого (якої) він відряджений.

Допитом свідків підтверджено перебування позивача протягом вересня 2007 року у службовому відрядженні з метою забезпечення публічної безпеки і порядку під час перебування брацлавських хасидів у м.Умань, отримання тілесного ушкодження 19 вересня 2007 року, перебування ушкодженим у готелі «Умань» та направлення на госпіталізацію до медичної установи.

Записи в його медичній книжці, виписками з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, лікаря підтверджується, що отримані у вказаний період ушкодження призвели до струсу головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, перелом кісток носу та у подальшому набуття статусу особи з інвалідності. Крім того, вказані медичні документи підтверджують, що інвалідність набута внаслідок несення служби.

За приписами пункту 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії з`ясувати всі обставини і причини, що призвели до нещасного випадку.

Приписами статті 121 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Визначення службового відрядження міститься у пункті 2 розділу І Інструкції № 672, чинної на момент проведення розслідування нещасного випадку, та означає поїздку поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

При цьому за правилами пункту 7 розділу І Інструкції № 672 на поліцейського, який перебуває у службовому відрядженні, поширюється режим робочого часу того органу (підрозділу) поліції чи державного органу, підприємства, установи або організації, до якого (якої) він відряджений.

Отже, позивач був відряджений до Уманського міського відділу УМВС України в Черкаській області. Допитом осіб, які давали письмові пояснення комісії, у суді в якості свідків під кримінальну відповідальність підтверджено, що позивач працював в посиленому режимі для забезпечення правопорядку та публічної безпеки під час масових заходів та святкування іудейського нового року брацлавськими хасидами.

Положеннями пункту 3.10 Порядку № 1346 в редакції, як на момент проведення розслідування нещасного випадку, так і в редакції на момент його виникнення (пункт 3.11), передбачено, що комісія з розслідування також визнає нещасний випадок таким, що трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він стався в період проходження служби внаслідок, зокрема, безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності " нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких, зокрема, заподіяно шкоду здоров`ю.

В оскаржуваних актах вказано, що раптового впливу на позивача небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, не було.

Водночас під час розслідування нещасного випадку встановлено перебування позивача на лікарняному у період з 20 вересня 2007 року до 08 жовтня 2007 року.

Крім того, згідно з випискою № 817/332 лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Черкаській області" хворіє з 2007 року після перенесеної ним травми, а саме струсу головного мозку. Відповідно до свідоцтва про хворобу від 02 листопада 2016 року №363 позивач протягом вересня - жовтня 2007 року проходив лікування в неврологічному відділенні УМВС з діагнозом: струс головного мозку, перелом кісток носа. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я 04 листопада 2016 року позивач звільнений зі служби в поліції з посади інспектора Черкаського відділу Третя особа за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію", а з 24 листопада 2016 року позивачу встановлена друга група інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби та встановлено ступінь втрати працездатності у 80%.

Вказані факти та обставини не обґрунтовано не були враховані відповідачем, що вплинуло на вірну кваліфікацію події. Зібрані службовим розслідуванням докази не давали підстав відповідачу переконливо вважати, що отримана позивачем травма була отримана не під час виконання службових повноважень.

Встановлені обставини спору свідчать, що право позивача на належні результати службового розслідування відповідачем порушене і відповідач у спірних правовідносинах діяв без дотриманням способу дій, визначеного законом.

Тому суд дійшов висновку, що спірні акти протиправні та підлягають скасуванню.

Щодо належного способу відновлення порушеного права позивача суд урахував ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з якою завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог та може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Посилання відповідача на дискреційні повноваження не враховано, оскільки зібраних службовим розслідуванням доказів було достатнім для складання актів відповідно до вказаних вище вимог законодавства. Вони відповідали переліченим у пункті 3.9 Порядку №1346. Тож за наявності сумнівів відповідача у їх достовірності повинні були ним детально встановлені у передбаченому законом порядку. Про наявність таких сумнівів відсутні будь-які докази.

З викладених підстав зобов`язання відповідача повторно провести не забезпечить ефективного відновлення порушеного права позивача. Тому відсутні підстави для задоволення такої позовної вимоги.

Як зазначено вище, складання акту Н-5 за результатом розслідування є обов`язковим. Водночас його висновки мають відповідати дійсним обставинам і фактам та узгоджуватися з вимогами чинних нормативно-правових актів. За наявності передбачених обставин, що безумовно свідчать про отримання травми під час виконання службових обов`язків, відповідач не має повноваження на альтернативні варіанти поведінки.

Встановлені обставини доводять наявність фактів, що передбачені пунктом 3.9 Порядку №1346. Тому суд дійшов висновку, що належним і повним засобом ефективного відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача скласти акти форми Н-1 та Н-5.

Зважаючи на відсутність доказів понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати акти:

від 29.12.2018 (форми Н-5) розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19.09.2007 близько 04год. 00хв. з ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, що складений відповідною Комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області;

№16 (форми НТ) про нещасний випадок невиробничого характеру щодо факту отримання травми ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, затверджений головою ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області Кожухівським В.О. 29.12.2018.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18036, м.Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) в установленому законом порядку та спосіб за результатом розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 19.09.2007 близько 04 год. 00хв. на посаді оперуповноваженого Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, скласти акти за формою Н-5 та Н-1* (відповідно до додатків 1 і 4 до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 05.08.2021.