Справа № 160/3995/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року Справа № 160/3995/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняБороди І.В.
представника позивача представника відповідача Бойка Г.І. Никитенка Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
17 березня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області , в якій просить:
Головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській об ласті Позняк Русланою Миколаївною було встановлено, що Договір №55-Т16 від 12.12.2016 року на суму 199999,80 грн. з ФОП ОСОБА_1 та Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради не укладався, а тому кошти, перераховані Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради по цьому договору 26.12.2016 року в сумі 199999,80 грн. було перераховано помилково.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справ.
З 01.09.2016 по 31.12.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював діяльність на спрощеній системи оподаткування, обліку та звітності відповідно до ст.291 Податкового кодексу України (2 група, 20 відсотків).
Відповідно до п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.
Книгу обліку доходів форми №10 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до перевірки не надано, чим порушено вимоги п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296, ст.44, п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, у зв`язку з ненаданням до перевірки Книги обліку доходів.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до Лівобережної ОДПІ подано декларацію платника єдиного податку за 2016 рік із зазначенням обсягу доходу за звітний (податковий) період відповідно до статті 292 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України (згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) у сумі - 1498959,83грн.
Обсяг виручки, відображеного в податковій декларації платника єдиного податку на момент її подання, із даними перевірки встановлено розбіжність в сумі 858 826,80грн. за період 2016 року.
Таким чином в порушення абз.2 п.293.8 ст.293 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 занижено обсяг доходу за звітний (податковий) період на суму 858826,80грн. та занижено суму єдиного податку у розмірі 128 824,02грн.
Відповідачем не вірно здійснено розрахунок обсягу виручки, відображеного в податковій декларації платника єдиного податку на момент її подання, з даними перевірки, оскільки при розрахунку обсягу виручки, досліджувались всі договори, що укладені в межах господарської діяльності позивача, а саме:
Договір поставки № 55-Т16 (договір з ФОП ОСОБА_2 )- 199999,8 грн. - повернуті кошти;
Договір поставки № 56-Т16 (договір з ФОП Лобецьким) - 915208,00 грн.;
Договір поставки № 57-Т16 (договір з ФОП Лобецьким) - 680335,00 грн.;
Договір поставки № 58-Т16 (договір з ФОП Лобецьким) - 508894,00 грн.;
Позивач звертає увагу на те, що помилково враховано податковим органом суму 199999,8 грн. за договором поставки №55-Т16 (договір з ФОП ОСОБА_2 ), яка в подальшому 16 лютого 2017 року була повернута Департаменту гуманітарної політики Дніп ровської міської ради як помилково перерахована.
01 червня 2021 року ухвалою суду визначено подальший розгляд адміністративної справи №160/3995/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання.
Останнє судове засідання у справі відбулося 13 липня 2021 року.
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, підтримавши доводи викладені у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
01 вересня 2016 року позивачем здійснено перехід на спрощену систему оподаткування 2 група платників єдиного податку, 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, без реєстрації ПДВ.
Основний вид діяльності - КВЕД 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля.
У межах господарської діяльності 12 грудня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договори поставки з Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради, в особі директора ОСОБА_3 , а саме:
Договір поставки №56-Т16 - 915208,00 грн., предметом договору є Шкільні меблі, Меблі для дитячих садків, Меблі, інші для дитячого садка (новобудова), у кількості та за специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору;
Договір поставки №57-Т16 - 680335,00 грн., предметом договору є Іграшки, інші для дитячого садка (новобудова), у кількості та за специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору;
Договір поставки №58-Т16 - 508894,00 грн., предметом договору є Меблі кухонні (обладнання) для дитячого садка (новобудова), у кількості та за специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору;
За договором поставки №55-Т16 - 199999,8 грн. від 12 грудня 2016 року Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради, в особі директора Глядчишина Геннадія Вікторовича, з однієї сторони та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , з іншої сторони, уклали цей договір.
Предметом договору є Жалюзі по коду 22.23.1 Вироби пластмасові для будівництва, лінолеум і покриви на підлогу, тверді не пластикові ( Пластмасові вироби для дитячих садків та шкільних навчальних закладів м.Дніпро), у кількості та за специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно наданих копій документів Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради у 4 кварталі 2016 року було перераховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 кошти за товар у сумі 2358826,80 грн.
Судом встановлено, що кошти по договору №55-Т16 Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради 26 грудня 2016 року в сумі 199999,80 грн. були перераховані позивачу помилково.
Після отримання листа Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради №8/7-5 від 14 лютого 2017 року про помилкове зарахування коштів на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зважаючи, на те, що договір поставки №55-Т16 від 12.12.2016 року на суму 199999,80 грн. було укладено Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), фізична особа-підприємець ОСОБА_1 платіжним дорученням №50 від 16 лютого 2017 року повернув 199999,80 грн. Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради як «помилково перераховані кошти згідно листа №8/7-5 від 14.02.2017 року».
30 червня 2017 року на адресу позивача направлений лист №1938/6/04-64-13-01 про надання пояснень стосовно розбіжностей обсягу доходу та їх документального підтвердження.
17 серпня 2017 року позивач надав відповідь відповідачу листом №13, роз`яснивши, що оплата за товар замовником здійснена частково, кошти за поставлений товар прийшли не в повному обсязі, тому в наданій позивачем декларації платника єдиного податку за 2016 рік ним задекларовано суму загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, в розмірі 1 498 959, 83 грн.
30 листопада 2017 року листом відділу технічного нагляду Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради №489 надано інформацію у вигляді таблиці щодо перерахування коштів фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за 2016 рік, з якої вбачається, що кошти перераховані за договором поставки №55-Т16 від 12 грудня 2016 року повернуто позивачем 16 лютого 2017 року у сумі 199999,80 грн.
На підставі повідомлення від 15.02.2018 №483 та відповідно до наказу ГУ ДФС у Дніп ропетровській області від 15.02.2018 №932-п, виданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області Позняк Русланою Миколаївною відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) у період з 12.03.2018 року по 16.03.2018 року проведено позапланову документальну невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 19.08.2016 року по 31.12.2016 року та правильності нарахування єдиного податку.
абз.2 п.291.4 ст.291, п.293.1 ст.293, абз.2 п.293.2, абз.2 п.293.8 ст.293 Податкового кодексу України - платник єдиного податку другої групи перевищив у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 Податкового кодексу України на суму 858826,80грн, занижено суму єдиного податку у розмірі 128824,02 грн.
п.44.1 ст.44, п.121.1 ст.121, п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-ІУ (з змінами та доповненнями), а саме: фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політики.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України, платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.
Відповідно до п.п.4 п.291.4 ст.291 ПКУ платники податку ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування. Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку:
2) друга група - фізична особа - підприємець, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності критеріїв:
не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;
обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Відповідно до п. 292.1 ст.292 ПКУ доходом платника єдиного податку є:
1) для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті.
Відповідно до п.293.1 ст.293, абз.2 п.293.2, абз.2 п.293.8 ст.293 ПКУ ставка єдиного податку для платників другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановлені законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Фіксована ставка єдиного податку, встановлюється сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування території громад, для фізичних осіб -підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:
для другої групи платників податків єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 ст.291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.
Зокрема, вбачається, що ФОП ОСОБА_1 перебував на другій групі - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
У разі перевищення обсягу доходу, платники податків до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.
Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.
Відповідно п.299.11 ст.299 ПКУ 299.10 у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої групи вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у травні 2018 року відповідачем не було враховано факт повернення помилково зарахованих коштів на рахунок позивача у розмірі 199 998,80 грн. до Дніпровської міської ради у лютому 2017 року.
Суд вважає, що вказана сума не може вважатись доходом позивача у 2016 році та, відповідно, на неї не мають нараховуватись податкові зобов`язання з єдиного податку та штрафні (фінансові) санкції.
Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щодо витрат позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. та 5000,00 грн. - "гонорар успіху", які представник позивача просить стягнути з відповідача, суд має зазначити наступне.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята етапі 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Суд вважає, що встановлені адвокатом тарифи є значно завищеними, розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.
До клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката представником позивача долучено:
- копію Договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 01.03.2021;
- копію довіреності від 01 березня 2021 року;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП №3063 видане за рішенням Ради адвокатів Дніпропетровської області №56 від 26.04.2016 року;
- копію ордеру на надання правничої ( правової) допомоги від 01.03.2021 року;
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що понесені витрати позивача на правову допомогу адвоката є значно завищеними, а розмір витрат не є співмірним зі складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500,00 грн.
Відповідно до вимог ст.139 КАС України, у зв`язку з частковим задоволенням адміністративного позову, суд також вважає за необхідне, присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору, у розмірі 375,00 грн.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору, у розмірі 375,00 грн. та судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 2500,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 липня 2021 року.

Суддя В.М. Олійник