Справа № 240/5119/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/5119/21

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької районної ради Житомирської області про стягнення середнього заробітку,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправною бездіяльність Овруцької районної ради Житомирської області щодо невиплати середнього заробітку за період з 03.12.2020 по 25.02.2021 затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Овруцької районної ради Житомирської області на його користь середній заробіток за період з 03.12.2020 по 25.02.2021 затримки розрахунку при звільненні в сумі 109151,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні йому несвоєчасно виплачено заробітну плату. Виплата проведена лише 26.02.2021, з огляду на що він має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач відзиву на позов не надіслав, що свідчить, що судом розцінюється як його визнання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що у період з 26.11.2015 по 02.12.2020 позивач обіймав посаду голови Овруцької районної ради Житомирської області, що підтверджується довідкою Овруцької районної ради Житомирської області від 27.01.202 №2 та витягом ї трудової книжки.

Відповідно до записів з трудової книжки, 02.12.2020 позивача звільнено з посади голови районної ради у зв`язку із закінченням строку повноважень, ч.2 ст.55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до пп.2 п.4 постанови Верховної Ради України від 17.07.2020р. №807 "Про утворення та ліквідацію районів".

Відповідачем не заперечується, що при звільненні з позивачем не було проведено остаточний розрахунок.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою Оврвуцької районної ради від 27.01.2021 №1.

В той же час, заборгованість по заробітній платі виплачено лише 26.02.2021, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ "Приватбанк" від 04.03.2021.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, то звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач був посадовою особою органу місцевого самоврядування в розумінні положень ст. ст. 2, 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 року № 2493-III.

За приписами ст. 3 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посадами в органах місцевого самоврядування, є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Частина 3 ст. 7 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлює, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється, зокрема, дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" передбачено, що посадова особа місцевого самоврядування має право, в тому числі, на оплату праці залежно від посади, яку вона займає, рангу, який їй присвоєно, якості, досвіду та стажу роботи; на соціальний і правовий захист.

Питання щодо проходження служби в органах місцевого самоврядування, звільнення із неї, права та обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Однак, вищезазначеним нормативно-правовим актом не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в органах місцевого самоврядування, а, отже, в даному випадку необхідно застосовувати загальні норми трудового законодавства.

Статтею 3 КЗпП України регламентовано, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.

У ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Положеннями ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок при звільненні провести повний розрахунок з працівником та виплатити всі належні йому суми. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу, наступає передбачена ст. 117 КЗпП України, відповідальність.

Тобто, за такого правового врегулювання, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ч.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.п. 5,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно розрахунку Овруцької районної ради Житомирської області, долученої до довідки від 27.01.2021 №2 сума нарахованої заробітної плати за два місяці перед звільненням складає 74709,77 грн.

Кількість відпрацьованих днів - 40.

Отже, середньоденний заробіток складає 1867,74 грн., а не 1881,92 грн., як зазначено у розрахунку відповідача. Суд зазначає, що розрахунок середньоденної заробітної плати, наданий відповідачем не відповідає вимогам Порядку №100.

Час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.12.2020 по 25.02.2021 складає 58 робочих днів.

Враховуючи викладене, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 108328,92 грн. (58*1867,74 грн.).

Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача за період з 03.12.2020 по 25.02.2021 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 108328,92 грн., а не 109151,36 грн., як просить позивач.

В силу ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з огляду на що позов задовольняє частково.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Овруцької районної ради Житомирської області (вул.Тараса Шевченка,31а, м.Овруч, Житомирська область, 11101, ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Овруцької районної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 108328,92 грн. (сто вісім тисяч триста двадцять вісім гривень дев"яносто дві копійки).

В іншій частинів позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос