Справа № 160/3632/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року Справа № 160/3632/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу,-
12 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, із урахуванням уточненої позовної заяви, до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 У на суму 8262,54 грн., складену відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (станом на 29.06.2020 року);
визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1625-51 від 11.02.20 року на суму 29 293,44 грн. (станом на 29.06.2020 року);
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що у березні 2021 року, за наслідком ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №64513615, що перебувають у виконанні Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції, останній дізнався про те, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ, а саме: вимога від 11 лютого 2020 року №Ф-1625-51 У на суму 8262,54 грн. та вимога від 13 листопада 2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 У на суму 6295,30 грн.
20 травня 1994 року ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак, у подальшому, а саме у 2005 році припинив свою підприємницьку діяльність.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, крім того, за наймом ніде не працює, виходячи з цього, є не зрозумілим з яких підстав нараховані дві вимоги про сплату ЄСВ.
При цьому не зрозуміло, чому в лютому 2020 року розмір вимоги складав - 8 264,54 грн., а вже у листопаді 2020 року розмір вимоги складав - 6295,00 грн., з урахуванням того, що вказані вимоги є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, останній звернувся до суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ідентифікаційними даними податкового блоку: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 31.05.1994 року перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Шевченківська ДПІ (Шевченківський район м. Дніпра), як фізична особа-підприємець, вид діяльності згідно КВЕД 52 - роздрібна торгівля; ремонт побутових виробів та предметів особистого вжитку (основна).
Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015р. «Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень...».
Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається за формою згідно з додатком 12 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

Інтегровані картки та інші внутрішні розрахунки є частиною інформаційної системи фіскального органу.

На дату формування оскаржуваної вимоги позивач не перебував у стані припинення підприємницької діяльності. Податкова звітність позивачем не подавалась, доходів він не отримував, і як наслідок, повинен був сплачувати (враховуючи зміни до Закону України №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01 січня 2017 року, що стосується платників, які перебувають на загальній системі оподаткування та якими не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року) суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Із врахуванням зазначеного, мінімальний страховий внесок у 2017 році становить 704,00 грн. на місяць (3200,00 грн.х 22%, де 3200 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017). За 2017 рік сума нарахувань єдиного внеску становить 8448,00 грн. У 2018 році мінімальний страховий внесок становив 819,06 грн. на місяць ( 3723,00 грн. х 22%, де 3723,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018), у 2019 році мінімальний страховий внесок становив 918,06 грн. на місяць (4173,00 грн. х 22%, де 4173,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019), у 2020 році відповідно мінімальний страховий внесок становив 1039,06 грн. на місяць (4723 грн. х 22%, де 4723,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020), а з 01 вересня 2020 року мінімальний страховий внесок становив 1100 грн. на місяць (5000,00 грн х 22%, де 5000 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.09.2020) за кожну застраховану особу.

Відповідачем надано детальний розрахунок боргу відповідно до оскаржуваних вимог.

Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів в інтегрованій картці платника податків відображено наступні не сплачені нарахування за 2017 рік:

Нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік у сумі 8448 грн., нарахування не сплачені.

Нарахування за 2018 рік:

1 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по строку 19.04.2018 року, нарахування не сплачені;

2 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по строку 19.07.2018 року, нарахування не сплачені;

3 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по строку 19.10.2018 року, нарахування не сплачені.

Сума недоїмки станом на 31.12.2018 року становила 15 819,54 грн.

Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів в інтегрованій картці платника податків відображено наступні нарахування за 2019 рік:

4 квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по строку 21.01.2019 року, нарахування не сплачені.

1 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 19.04.2019 року, нарахування не сплачені.

2 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 19.07.2019 року, нарахування не сплачені.

3 квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., строк сплати до 21.10.2019 року, нарахування не сплачені.

Сума недоїмки станом на 31.12.2019 року становила 26539,26 грн.

Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів в інтегрованій картці платника податків відображено наступні нарахування за 2020 рік:

4 квартал 2019 року у сумі 2457,18 грн., по строку 20.01.2020 року, нарахування не сплачені.

Сума недоїмки станом на 11.02.2020 року становила 29293,44 грн.

Відповідно до Інструкції №449 саме на цю суму було винесено вимогу від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 на суму 29293,44грн., адже на кінець календарного місяця була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску.

Позивач продовжував не сплачувати нарахування. Податковий орган продовжував нарахування.

1 квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн., строк сплати до 21.04.2020 року, нарахування не сплачені.

2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., строк сплати до 20.07.2020 року, нарахування не сплачені.

3 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., строк сплати до 21.10.2020 року, нарахування не сплачені.

Сума недоїмки станом на 13.11.2020 року становила 35588,74грн.

Відповідно до Інструкції №449 саме на цю суму було винесено вимогу від 13.11.2020 року №Ф- 1625-51 на суму 35588,74грн., адже на кінець календарного місяця була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску.

Податковий орган на підставі п.4 розділу VI Інструкції №449 надіслав позивачу вимогу від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 на суму 29293,44грн., яка пролежала на поштовому відділенні й була повернута податковому органу за закінченням терміну зберігання 17.04.2020 року.

На підставі вказаного, вимога від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 на суму 29293,44грн. набула статусу узгодженої 27.04.2020 року.

Після узгодження з позивачем вимоги від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 У на суму 29293,44 грн. податковий орган сформував заяву про примусове виконання рішення на боржника ОСОБА_1 й сформувавши вимогу від 11.02.2020 року №Ф- 1625-51 У на суму 8262,54 грн. (на різницю раніше узгоджених вимог з позивачем), надіслав до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції м. Дніпра.

Податковий орган на підставі п.4 розділу VI Інструкції №449 надіслав позивачу вимогу від 13.11.2020 року №Ф-1625-51 на суму 35588,74грн., яка пролежала на поштовому відділенні й була повернута податковому органу за закінченням терміну зберігання 24.11.2020 року.

На підставі вказаного, вимога від 13.11.2020 року №Ф-1625-51 на суму 35588,74грн. набула статусу узгодженої 04.12.2020 року.

Після узгодження з позивачем вимоги від 13.11.2020 року №Ф-1625-51 на суму 35588,74 грн. податковий орган сформував заяву про примусове виконання рішення на боржника ОСОБА_1 й сформувавши вимогу від 13.11.2020 року №Ф-1625-51 У на суму 6295,30грн. (на різницю раніше узгоджених вимог з позивачем), надіслав до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції м.Дніпра.

За заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області суд допустив процесуальне правонаступництво та замінив відповідача по справі на відокремлений територіальний підрозділ на правах філії Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (), місцезнаходження: вул.Сімферопольська, буд.17-а, місто Дніпро, 49005.

04 червня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх.№45682/21, в якій останній заперечує проти доводів, що викладені у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позов повністю з огляду на таке.

З 17 травня 2002 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, жодні вимоги контролюючого органу, направлені за іншою адресою, де позивач не проживає та не зареєстрований, він об`єктивно отримати не мав змоги.

Між тим, зазначені в оскаржуваних вимогах із літерою «У» суми недоїмки у даному випадку так і залишаються незрозумілими, адже обґрунтування їх відповідачем як «різниці раніше узгоджених вимог» не дає змоги зрозуміти, чому:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.20 року №Ф-1625-51 складена на суму недоїмки 29 293,44 грн. (станом на 29.06.2020 року), а вимога №Ф-1623-51 У від 11.02.20 року сформована на суму боргу 8 262,54 грн. (станом на 29.06.20 року),

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.20 року №Ф-1625-51-13-05/62 складена на суму недоїмки 35588,74 грн. (станом на 31.10.20 року), а вимога №Ф-1623-51-1-05/62 У від 13.11.2020 року сформована на суму боргу 6 295,30 грн. (станом на 04.12.20 року),

При цьому про існування будь-яких «узгоджених вимог», які б могли враховуватися для обчислення «різниці» позивачу невідомо.

04 червня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява вх.№45684/21, в якій останній зазначає, що після ознайомлення з відзивом на позовну заяву, який позивач отримав 27 травня 2021 року, йому стало відомо, що окрім оскаржуваних позивачем вимог про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 У на суму 8 262,54 грн., та від 13.11.2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 У на суму 6295,30 грн. відповідачем було сформовано також:

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.20 року №Ф-1625-51 на суму недоїмки 29 293,44 грн. (станом на 31.01.20 року), та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.20 року №Ф-1625-51 -13-05/62 на суму недоїмки 35588,74 грн. (станом на 31.10.20 року).

Враховуючи наявність у відзиві додаткових вимог про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, позивач збільшив позовні вимоги та з урахуванням доповнень просить:

визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 на суму недоїмки 29 293,44 грн. (станом на 31.01.20 року) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 на суму недоїмки 35588,74 грн. (станом на 31.10.20 року).

15 червня 2021 року на адрес суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на уточнену позовну заяву вх.№49546/21, в якому відповідач заперечує проти збільшення позовних вимог з огляду на таке.

Станом на 29 квітня 2021 року в ITC « Податковий блок» відсутні відомості від державного реєстратора згідно із Законом №755, що позивачем як фізичною особою-підприємцем припинено підприємницьку діяльність.

Платник єдиного внеску (фізична особа - підприємець) знімається з обліку після проведення перевірки та здійснення остаточного розрахунку зі сплати єдиного внеску (абзац сьомий частини першої статті 5 Закону №2464).

При цьому, така особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Додатково повідомляємо, що органи доходів і зборів отримують інформацію з ЄДР, зокрема, про державну реєстрацію для обліку платників податків та не є розпорядниками зазначеної інформації.

Позивач додав до позовної заяви докази своєї реєстрації як фізичної особи-підприємця - копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи 20.05.1994 року.

Бездіяльність позивача не може вважатись припиненням підприємницької діяльності.

В той же час позивачем не було подано до контролюючого органу будь-яких відомостей про зміну даних, які вносяться до облікової картки, у порядку передбаченому ст.70 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження до 2002 року: ж- АДРЕСА_2 .

17 травня 2002 року позивачем змінено адресу реєстрації, нова адреса місця проживання позивача: АДРЕСА_3 .

20 травня 1994 року позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи та перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Шевченківська ДПІ (Шевченківський район м.Дніпра), як фізична особа-підприємець.

Вид діяльності згідно КВЕД 52 - роздрібна торгівля; ремонт побутових виробів та предметів особистого вжитку (основна).

У березні 2021 року, за наслідком ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №64513615, що перебувають у виконанні Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції, останній дізнався про те, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ, а саме: вимога від 11 лютого 2020 року №Ф-1625-51 У на суму 8262,54 грн. та вимога від 13 листопада 2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 У на суму 6295,30 грн.

04 червня 2021 року під час ознайомлення з відзивом на позовну заяву позивачу стало відомо про існування вимог про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.02.20 року №Ф-1625-51 на суму недоїмки 29 293,44 грн. (станом на 31.01.20 року) та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.20 року №Ф-1625-51-13-05/62 на суму недоїмки 35588,74 грн. (станом на 31.10.20 року).

Зважаючи на протиправність та необхідність скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.02.2020 та 13.11.2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

За змістом статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, особи, які зареєстровані як фізичні особи-підприємці, зобов`язані починаючи з 01.01.2017 р. сплачувати кожного місяця ЄСВ не менше мінімального розміру незалежно від отриманого розміру отриманого доходу від господарської діяльності.

В свою чергу фізична особа відповідно до ст.50 ЦК України здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року фізична особа набуває статусу фізичної особи - підприємця з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про державну реєстрацію.

Як встановлено судом, 20 травня 1994 року позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, однак у 2005 році позивач припинив діяльність як фізична-особа підприємець.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутня.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон №755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (тут і далі - у первинній редакції).

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755-ІУ передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону №755-ІУ) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону №755-ІУ).

Пунктами 2-4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Таким чином, оскільки позивач не зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець, то відповідно не повинен сплачувати ЄСВ в порядку, визначеному Законом №2464, оскільки обов`язок сплати ЄСВ вказаним законом встановлено для фізичних осіб-підприємців.

Щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваних нібито узгоджених вимог, зокрема, направлення вимоги за іншою адресою, суд має зазначити наступне.

У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41) серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія А. 303-А; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням вищезазначеного, суд не надає оцінку та не аналізує інші аргументи позивача щодо підстав скасування оскаржуваних вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2724,00 грн., які пов`язані зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 У на суму 8262,54 грн., від 11.02.2020 року №Ф-1625-51 на суму 29 293,44 грн., від 13.11.2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 У на суму 6295,30 грн., від 13.11.2020 року №Ф-1625-51-13-05/62 на суму недоїмки 35588,74 грн., складені відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () судові витрати, які пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2724,00 грн. (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник