Справа № 761/34451/20
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/159/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., вивчаючи матеріали скарги ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Київської міської ради (Київський міській державній адміністрації) на постанову №2020 про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Київської міської ради (Київський міській державній адміністрації) на постанову №2020 про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2020 року вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Пономаренко Н.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На адресу позивача направлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху для виконання.

02.07.2021 року до суду надійшло зворотне поштове повідомлення з відміткою про неотримання позивачем копії ухвали суду від 02.11.2020 року у зв`язку з закінченням терміну її зберігання на поштовому відділенні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 02.11.2020 року про залишення позовної заяви без руху позивачу направлена за адресою зазначеною у заяві, яка вказана заявником при зверненні до суду з позовною заявою.

Проте, станом на 16.07.2021 року позивач викладені в ухвалі суду від 02.11.2021 року недоліки не усунув.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду викладених в постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 - направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адрес є достатнім для того, щоб вважати повідомлення/надсилання належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправки, а тому не може свідчити про неправомірність його дій.

Ч. 3 ст. 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про наслідки розгляду відповідних заяв.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 р. № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо строку для усунення недоліків не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи ту обставину, що станом на 16.07.2021 року позивач викладені в ухвалі суду від 02.11.2021 року недоліки не усунув, до суду не з`являється, провадженням його справи не цікавиться, а тому відповідно до ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачу.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 9, 45, 131, 160, 161, 169, 293 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Київської міської ради (Київський міській державній адміністрації) на постанову №2020 про накладення адміністративного стягнення, - вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: