Справа № 200/8227/21
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 р. Справа№200/8227/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячні страхові виплати позивачу за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою та отримувачем страхових виплат.

Вказує, що з 01.12.2016 року страхові виплати йому були припинені у зв`язку з закінченням строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивач зазначає, що на теперішній час він, як внутрішньо переміщена особа, перебуває на обліку у Костянтинівському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області та отримує страхові платежі з 01.01.2020 року, що сплачуються йому по цей час.

Проте, позивач вказує, що заборгованість за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року не була виплачена, оскільки відповідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 01-04/15-1036 від 20.05.2021 року та листа Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 36.04-23/1992 від 19.05.2021 року, законодавством не передбачено порядку цих виплат.

Позивач вважає, що припинення щомісячних страхових виплат та невиплата заборгованості, є порушенням його прав на соціальний захист у разі часткової втрати працездатності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що з 01.10.2014 року по 01.12.2016 року, позивач, як внутрішньо переміщена особа, перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Вказує, що з 01.12.2016 року страхові виплати позивачу були припинені у зв`язку із закінченням строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Також, відповідач зазначив, що після підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи, враховуючи рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24.01.2020 року № 6/3 про призначення соціальних виплат передбачених законодавством, Костянтинівським від діленням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 03 лютого 2020 року прийнято постанову про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати позивачу з 01 січня 2020 року.

Щодо стягнення заборгованості відповідач зазначив, що суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України та обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідач наголосив на тому, що позивач у період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року до будь-яких відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про продовження та нарахування страхових виплат не звертався.

На підставі викладеного відповідач вважає, що правові підставі для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки право позивача на страхові виплати у спірній період мало бути реалізоване шляхом належного його звернення до відповідного відділення Управління ВД ФСС, розташованому на підконтрольній українській владі території.

Вважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", підзаконними нормативними актами, прийнятими постановами Кабінету Міністрів України.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що припинення страхових виплат пов`язане і з припиненням перерахунку коштів на банківський рахунок позивача, що не могло не залишитись поза увагою позивача, тобто, позивач про припинення йому виплат Костянтинівським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області дізнався з грудня 2016 року, у зв`язку з чим відповідач вважає, що строк звернення до суду позивачем був пропущеним.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 10-11).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122 є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

ОСОБА_1 був взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 23 березня 2017 року № (а.с. 12), згідно з якою позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 .

Місто Горлівка, Донецької області включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р.

Позивачу, згідно з довідкою МСЕК серії ДОН № 051783, встановлено 2 групу інвалідності безстроково (а.с. 14).

Згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії "Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги" серії 2-18АВ № 085905 позивачу встановлено 80% (вісімдесят відсотків) втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 13).

01 жовтня 2014 року позивач звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Костянтинівці Донецької області із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 41).

Постановою Відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Костянтинівці Донецької області від 02 жовтня 2014 року № 0534/71663/70484/80 було продовжено потерпілому ОСОБА_1 номер справи 71663, номер випадку 70484, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 7064,00 грн.

Постановлено виплату провадити з 01 жовтня 2014 року безстроково (а.с. 40).

24 листопада 2016 року позивач звернувся до Відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Костянтинівці із заявою, відповідно до якої просив припинити виплату страхових виплат з 01 грудня 2016 року у зв`язку з переведенням в м. Горлівка (а.с. 39).

Постановою Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції в Донецькій області від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88 було вирішено припинити потерпілому ОСОБА_1 номер справи 71663, номер випадку 71663, щомісячну страхову виплату у розмірі 7623,13 грн.

Причина припинення: закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Виплату припинено з 01 грудня 2016 року (а.с. 38).

Інших підстав обґрунтування вищезазначені рішення відповідача не містять, що виключає право відповідача посилатись у своїх запереченнях на інші обставини та інше обґрунтування підстав їх прийняття.

Згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24.01.2020 р. № 6/3 про призначення соціальних виплат передбачених законодавством, Костянтинівським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 03 лютого 2020 року прийнято постанову про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати з 01 січня 2020 року (а.с. 36-37).

Постановою Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції в Донецькій області від 03 лютого 2020 року № 0525/71663/71663/91 було вирішено продовжити потерпілому ОСОБА_1 номер справи 71663, номер випадку 71663, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 13164,13 грн.

Постановлено виплати провадити з 01 січня 2020 року безстроково (а.с. 35).

На запит представника позивача, Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, листом від 19.05.2021 року № 24.03.1/781, повідомило, що облік несплачених сум тимчасово переміщеним особам здійснюється відділенням за місцем постійної реєстрації потерпілого, та рекомендовано звернутися до Слов`янського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, до складу якого включено Горлівське міське відділення у Калінінському районі (а.с. 15).

На запит представника позивача, Слов`янське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, листом від 19.05.2021 року № № 36.04-23/1992, повідомило, ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримував страхові виплати у Калінінському міському відділенні ФСС м. Горлівки з 01 листопада 2001 року по травень 2014 року. У зв`язку з ситуацією, що склалася на території Донецької області, а саме у м. Горлівці, Калінінське міське відділення припинило нараховувати та виплачувати страхові виплати потерпілим. Особова справа ОСОБА_1 залишилася на тимчасово окупованій території.

Вказано, що згідно Постанови правління ФССНВ від 11.12.2014 року № 20 передбачена можливість отримувати страхові виплати особі, яка тимчасово переміщена з окупованої території без оригіналу справи у робочих органах виконавчої дирекції Фонду, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщенні особи, затверджений постановою КМУ від 01 жовтян2014 року № 509.

Зазначено, що потерпілому ОСОБА_1 були поновленні щомісячні страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні УВД ФСС Донецької області з жовтня 2014 року по листопад 2016 року. У відділенні була проплачена заборгованість по страховим виплатам за 2014 рік. З 01 грудня 2016 року Костянтинівським міським відділенням було припинено нарахування виплат у зв`язку закінченням терміну довідки внутрішньо переміщеної особи.

На рішення про призначення (відновлення) страхових виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного перебування за рахунок коштів ФСС, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.0.2016 року № 365 ОСОБА_1 не поновив свого права і не скористався своїм правом на отримання страхових виплат після листопада 2016 року.

З 01 січня 2020 року і по теперішній час ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, отримує щомісячні страхові виплати у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Також заначено, що у зв`язку з затвердженням Постанови КМУ від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» п. 2 «Суми соціальних виплат, які не виплачуються за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України» . Після оприлюднення окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України, відділенням буде винесено рішення щодо сплати заборгованості щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 (а.с. 17).

На звернення представника позивача, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, листом від 20.05.2021 року № 01-04/15-1036, повідомило, що ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати з 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2016 року у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. У березні 2015 року йому виплачено заборгованість за період з 01 червня 2014 року по 30 вересня 2014 року.

Вказано, що з 01 грудня 2016 року потерпілому припинено нарахування щомісячних страхових виплату зв`язку зі зміною місця проживання.

У січні 2020 року ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа повторно звернувся із заявою про продовження страхових виплат до Костянтинівського відділення, щомісячні страхові виплати відновлено з 01 січня 2020 року.

Зазначено, що питання виплати заборгованості по страховим виплатам ним не порушувались (а.с. 18).

Згідно відомостей Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14.07.2021 року про нараховані та виплачені страхові виплати відповідно до програмного забезпечення "Реєстр потерпілих" судом встановлено, що за період з грудня 2016 року по грудень 2019 року страхові виплати позивачу нараховані та виплачені не були. Вказано, що загальна сума страхових виплат, що обліковується за період з грудня 2016 року по грудень 2019 року становить 420075,05 грн. (а.с. 31).

Відповідач факт припинення страхових виплат позивачу за період з грудня 2016 року по грудень 2019 року не заперечує.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

У той же час, наявність або відсутність у позивача, в певний період часу, статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, статтею 46 Закону № 1105 не передбачено такої підстави для припинення страхових виплат, як закінчення чи скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

У той же час вказаною норми передбачено посилання на можливість припинення таких виплат "в інших випадках, передбачених законодавством".

Проте, ці "інші випадки" для припинення страхових виплат повинні також бути передбачені саме законом.

Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відповідно до ч. 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Крім цього, у відповіді № 36.04.-23/1993 від 19.05.2021 року представнику позивача на його адвокатський запит, Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365», згідно якої, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який на сьогоднішній день відсутній.

Вказані підстави невиплати заборгованості позивачу є протиправними, оскільки підзаконні нормативно-правові акти (постанови правління Фонду соціального страхування України, тощо) не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у Закон №1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат прийнято не було, а жодного закону, який би передбачав можливість нездійснення виплати особі заборгованості зі страхових виплат, на які особа мала право за законом, з підстав неприйняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати такої заборгованості - прийнято не було.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Суд також зазначає, що Закон України № 1105-XIV чи будь - який інший закон України не містить такої підстави для припинення страхових виплат чи відмови у поновленні виплат, як прийняття рішення про це комісією органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що уповноваженим органом відповідача було припинено страхові виплати позивачу з 01 грудня 2016 року.

Підставою для такого припинення у постанові Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції в Донецькій області № 0534/71663/71663/88 від 25 листопада 2016 року (а.с. 38) зазначено у зв`язку із закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Вказана відповідачем підстава припинення виплат позивачу є протиправною, з огляду на таке.

Постанова КМУ № 167 від 14.03.2016 року лише вносить зміни до постанови КМУ № 637 від 05.11.2014 року "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - постанова КМУ № 637).

Відповідно до п.1 постанови КМУ № 637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі-постанова № 365) установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у м. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", а саме, п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Суд зазначає, що вищевказані підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, не є законами та не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113,116 - 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Судом встановлено, що жодних змін у Закон № 1105-XIV з приводу особливостей виплати заборгованості з соціальних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймалося.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Як передбачено ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Крім цього, відповідач у відзиві зазначив про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи щодо позивача, протоколом комісії Бахмутської міської ради №8 від 25.08.2016 року, проте вказана обставина не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 12 Закону України Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706), підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Абзац 7 вказаної статті встановлює, що рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Абзац 14 цієї ж статті встановлює, що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідачем суду не надано жодних рішень у формі, передбаченій ст. 12 Закону № 1708 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи щодо позивача

Крім цього, якщо слідувати за логікою відповідача, викладеною у відзиві на позов, у випадку скасування довідки ВПО, позивач втрачає статус внутрішньо переміщеної особи, що виключає застосування до нього законодавства, яке регулює питання виплат внутрішньо переміщеним особам, а виплати йому повинні були бути здійснені в загальному порядку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, відповідачем не доведено правомірності припинення соціальних виплат позивачу, належних, допустимих та достатніх доказів з цього приводу відповідачем, не надано.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про те, що припинення та невиплата належних позивачу страхових виплат за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

Загальний порядок здійснення страхових виплат Фондом соціального страхування України визначено Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24 "Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат" (надалі - Порядок №24).

Відповідно до п. 1.4. Порядку №24, робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений в пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку.

Згідно з п. 1.6. Порядку №24 справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого.

Таким чином, загальний порядок здійснення страхових виплат передбачає їх здійснення за місцем формування справи про страхові виплати, яка в свою чергу формується або за місцезнаходженням роботодавця або місцем проживання потерпілого.

У зв`язку з ситуацією, що склалась на території Донецької та Луганської областей, проведенням антитерористичної операції, Адміністративною комісією виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, правонаступником якого на підставі Закону №1105 є Фонд соціального страхування України, 11.11.2015 року прийнято рішення про призупинення з 01.12.2015 року здійснення нарахування страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділеннях виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області, які тимчасово перемістилися на підконтрольну українській владі територію.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №531 "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", з метою безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.01.2014 №20 затверджено "Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (надалі - Порядок №20).

За приписами п. 2 Розділу І Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Враховуючи те, що призначені ОСОБА_1 страхові виплати в разі часткової чи повної втрати працездатності є безстроковими та повинні бути виплачені позивачу, а також оскільки позивач на даний час знаходиться на обліку у Костянтинівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, суд вважає, що саме вказане відділення повинно виплатити позивачу щомісячні грошові суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року.

Судом встановлено, що позивачу не виплачені щомісячні страхові виплати Костянтинівським міським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, яке є правонаступником Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Суд зазначає, що Костянтинівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є структурним підрозділом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та не має статусу юридичної особи.

Тобто, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є головним територіальним органом надання адміністративних послуг, є юридичною особою, та відповідно тільки управління має адміністративну процесуальну дієздатність у відповідності до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є юридичною особою та розпорядником коштів, суд вважає що саме Управління є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, відповідач, не виплативши соціальні виплати за відсутності передбачених на це законами України, діяв не у межах, не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, порушив конституційне право позивача на їх отримання.

Позивачем не було заявлено позовні вимоги про скасування постанови від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88 про припинення щомісячної страхової виплати.

Проте, як встановлено судом вище, відповідачем було прийнято постанову від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88 про припинення щомісячної страхової виплати позивачу (а.с. 38).

Суд зазначає, що таких підстав, для припинення страхових виплат, як ті, що зазначені у вказаному рішенні (закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи) Закон № 1105-XIV чи будь-який інший Закон України не містять.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на вищевикладені обставини, вказана постанова від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88 яка є підставою припинення виплат, є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року позивачу.

Суд зазначає, що дія - це активна поведінка, під час якої приймаються певні рішення, вчиняються певні активні дії, які змінюють існуюче (статичне) положення, а бездіяльність - це пасивна поведінка, тобто невиконання будь-яких активних дій в конкретних умовах.

У даних спірних правовідносинах мали місце не бездіяльність уповноваженого органу відповідача, а його дії, які виразились у винесенні певного рішення, яке є протиправними та підлягає скасуванню.

Щодо строків звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України дійсно встановлено шестимісячний загальний строк звернення до суду особою за захистом своїх порушених прав.

Однак, суд зазначає, що положеннями ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено інші строки та встановлено, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням (ч. 4 ст.47 Закону № 1105-XI).

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці" (ч. 4 ст.47 Закону № 1105-XI).

Враховуючи викладене та встановлення судом того, що спірні суми страхових виплат не виплачені позивачу з вини відповідача, позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України серед повноважень суду при вирішенні справи є повноваження прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд, з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити адміністративний позов, шляхом визнання протиправними дій уповноваженого органу відповідача щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат позивачу з 01 грудня 2016 року, скасувати постанову Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88, а також зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачу заборгованість по страховим виплатам за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Нормами частини другої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Судом встановлено, що станом на момент прийняття рішення у справі, судові витрати позивачем не оплачені.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь Державного бюджету України судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування та виплати страхових виплат ОСОБА_1 з 01 грудня 2016 року.

Скасувати постанову Костянтинівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 25 листопада 2016 року № 0534/71663/71663/88

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість по страховим виплатам за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року.

Стягнути на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Повне судове рішення складене 04 серпня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч