Справа № 644/2999/21
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 644/2999/21
Провадження № 2-а/645/70/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 березня 2021 року, інспектором роти 6 батальйону 3 патрульної поліції м. Харкова в Харківській області Єсіним В`ячеславом Олеговичем винесено стосовно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України. В постанові зазначено, що порушено п. 8.4 ПДР порушення вимог заборонних знаків. Позивач, вважає, що постанова винесена безпідставно та з істотними порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Так, їдучи від перехрестя вул. Миру та вул. Роганської в бік пр.. Московського в м. Харкові, 23 березня 2021 року об 11-58 хв., під`їжджаючи до з`їзду на паркмайданчик біля супермаркету «Восторог», впевнившись, що перешкод для заїзду немає, почав здійснювати поворот наліво. На правому узбіччі, приблизно за 5-7 метрів до вищевказаного з`їзду був встановлений дорожній знак 4.1 «Рух прямо». Позивач, вказує на те, що не міг його бачити, оскільки біля цього знаку була прикована вантажівка. Коли знак з`явився в полі зору, то було вже запізно, адже почав здійснювати поворот. Звертає увагу на те, що відрізок дороги, по якому рухався позивач, має дві смуги для руху в одному напрямку, та одну в зворотному, а вказаний дорожній знак 4.1 «Рух прямо» не дубльований ні в одному з варіантів. При цьому, вказує на те, що не створив ніяких перешкод чи аварійної ситуації на дорозі.

Разом з тим зазначає, що вказана постанова винесена с істотним порушенням його прав та правових гарантій, а саме: не мав часу та відповідно фізичної можливості скористатися правом згідно ст. 268 КУпАП, зокрема подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Крім того, постанова винесена безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцем знаходження відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, що є порушенням права особи, що притягується до відповідальності. Відповідачем не було проведено підготовки до розгляду справи, у відповідності до ст.. 278 КУпАП. До постанови не долучено доказі, передбачених ст. 251 КУпАП. Тому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року позивну заяву передано на розгляд Фрунзенському районному суду м. Харкова.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду позивач надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та участі відповідача, який належним чином повідомлений.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАН № 3959428 від 23.03.2021 року позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що 23 березня 2021 року о 11 год. 58 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander» державний номер НОМЕР_1 , по по пр.. Московському, 274В в м. Харкові, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та здійснив поворот ліворуч в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР України порушення вимог заборонних знаків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 за № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДРУкраїни).

У силу вимог ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В постанові зазначено про порушення позивачем п.8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Пункт 8.4 Правил дорожнього руху визначає групи дорожніх знаків (підпункти «а»-«е») та визначає їх зміст, підпункт «в» містить заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки в ній відсутні посилання на докази вчинення ним правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відсутнє в постанові посилання на докази, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Складена постанова серії ЕАН № 3959428 від 23.03.2021 року не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, а також доказів передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність, того що позивачем дійсно скоєне зазначені правопорушення, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія.

Наявна у справі постанова не дає підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Тому, суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду будь-яких доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, та пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Таким чином, оскаржувана постанова від 23.03.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

В свою чергу, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

Щодо зауважень позивача в частині порушення процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 в редакції наказу №318 від 13.04.2018 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015№5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст.278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Доводи позивача, щодо заявлений вимог, стосовно незаконності розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, зазначених в позовній заяві не знайшли свого підтвердження.

Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідачем не було розглянуто справу, позбавивши позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справи: не було дослідження доказів, не зміг підготуватися до розгляду справи, не скористався можливістю подавати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 278 КУпАП - орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП - розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень, за які на останнього накладено адміністративне стягнення оскаржуваною постановою, в розумінні ст. 77 КАС України відповідачем не надано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Так, відповідачем в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не визначено, якими доказами підтверджується вчинення позивачем порушень вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі яких обставин відповідачем були встановлені наведені порушення з боку позивача.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не надано підтвердження того, що ним були виконані вимоги ст. 278, 279 КУпАП, а саме: досліджені докази, що підтверджують факт порушення позивачем ПДР України.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

З огляду на вищевикладене, оскільки доводи позивача, щодо позбавлення його можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами передбаченими діючим законодавством та щодо порушення процедури розгляду справи, не були спростовані будь якими доказами з боку відповідача по справі.

З урахуванням наведеного, об`єктивні докази, які б свідчили про скоєне позивачем порушення в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що оскаржувана постанова серії ЕАН № 3959428 від 23.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, та з урахуванням положень ч. 3 ст. 286 КАС України та п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Таким чином, суд вивчивши матеріали адміністративного позову, вбачає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була постановлена із порушенням діючого законодавства, матеріали справи не містять доказів правопорушення з боку позивача, який, у свою чергу, будь-які порушення зі свого боку заперечує, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 126, 241-246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 122, 293 КУпАП, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі- задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН № 3959428 від 23.03.2021року, інспектора 3 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Єсіна В`ячеслава Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС Українидо дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою, АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А.

Повний текст рішення виготовлено 04.08.2021 року.

Суддя О. М. Мартинова