Справа № 280/4806/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 серпня 2021 року Справа № 280/4806/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (Україна, 69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158-Б, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу здійснити перерахунок збільшення до пенсії (статті 56 Закону № 796) із середньомісячного заробітку, який встановлено з 01 березня 2020 року відповідно до частини другої пункту 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124. Постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 № 251 та Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року № 127;

- зобов`язати відповідача перерахувати позивачу починаючи з 01 березня 2021 року основну пенсію та підвищення до пенсії за понаднормативний стаж із розрахунку середньомісячного заробітку - 10082,30 грн. відповідно до частини другої пункту 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 та пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування двоскладової формули;

- стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно стягнуті кошти у розмірі 7255,77 грн.

Ухвалою суду від 14 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 з 01 березня 2021 року набув право на проведення перерахунку пенсії, відповідно до частини другої пункту 4-5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124. Разом з тим, позивач вказує на те, що відповідачем протиправно йому було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії із розрахунку середньомісячного заробітку - 10082,30 грн.. Також зазначає, що відповідачем з його вини в період з 01 вересня 2018 року по 31 листопада 2020 року помилкового проводилась подвійна виплата підвищення до пенсії у фіксованому розмірі згідно з рішенням суду та у розмірі встановленому статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим позивачу запропоновано добровільно внести переплату. Разом з тим, позивач вважає, що у відповідача підстави стягувати з позивача кошти у розмірі 7255,77 грн. відсутні, а тому вказану суму відповідач повинен повернути позивачу у повному обсязі. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 02 липня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№37470), в якому зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року по справі №0840/3813/18 зобов`язано відповідача встановити позивачу доплату за понаднормативний стаж у фіксованій сумі 1538,68 грн. з 01 вересня 2018 року. Вказує, що 09 квітня 2021 року позивач звернувся до нього з заявою про перерахунок пенсії відповідно до частини другої пункту 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» збільшення до пенсії за понаднормативний стаж. Листом Управління №5389-4683/К-02/8-0800/21 від 27 квітня 2021 року було повідомлено позивача про відсутність можливості провести перерахунок через проведення перерахунку в вересні 2018 року у відповідності з рішенням суду у справі №0840/3813/18. Зазначає, що Управління, здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог статті 19 Конституції України, а отже своїми діями права та законні інтереси позивача не порушило. Стверджує, що у випадку задоволення заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу починаючи з 01 березня 2021 року основну пенсію та підвищення до пенсії за понаднормативний стаж із розрахунку середньомісячного заробітку 10082,30 грн. відповідно до частини другої пункту 4-5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 та пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без застосування двоскладової формули, суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження відповідача, що буде порушенням норм процесуального права. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 14 січня 1993 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0840/3813/18 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Запорізького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування двоскладової формули при перерахунку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком, з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»;

Зобов`язано Запорізьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області встановити ОСОБА_1 03 квітня 1956 року збільшення до пенсії відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 вересня 2018 року у розмірі 1538,68 грн.

09 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01 березня 2021 року на підставі пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0840/3813/18, постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124, постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2020 року №251, постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 та встановити її у розмірі 5590,74 грн.

Листом Відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 квітня 2021 року №5389-4683/К-02/8-0800/21 повідомлено позивача про відсутність можливості провести перерахунок через проведення перерахунку в вересні 2018 року у відповідності з рішенням суду у справі №0840/3813/18.

Позивач, вважаючи те, що йому протиправно не було проведено з 01 березня 2021 року перерахунок пенсії та доплати за понаднормовий стаж виходячи із заробітку 10082,30 грн., звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії та частини 3 статті 46 Конституції України слідує, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами частини третьої статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Згідно пункту 4-5 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у 2019-2020 роках показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який застосовується для перерахунку пенсій, збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передує року, в якому проводиться збільшення, порівняно з роком, що передує року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Судом встановлено, що 1 квітня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», пунктом 2 якої установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Перерахунок пенсій, передбачений цим пунктом, проводиться з 1 травня 2020 року.

Судом встановлено та не спростовано учасниками справи, що до 01.05.2020 пенсія позивача та доплата за понаднормовий стаж розраховувалась виходячи з заробітку 10082,30 грн.

А відтак, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від № 127 від 22 лютого 2021 року, позивач набув право на проведення перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Суд зазначає, що фактично єдиною підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії, стало посилання відповідача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №0840/3813/18, яким орган Пенсійного фонду зобов`язано виплачувати пенсію за віком у сумі 1538,68 грн. щомісячно починаючи, з 01 вересня 2018 року.

Проте, суд зазначає, що ухвалення судового рішення жодним чином не перешкоджає перерахунку пенсії позивача, оскільки сума яка зазначена у рішенні суду зазначена на момент розв`язання спірних правовідносин та не є сталою, оскільки може змінюватись з урахуванням подальших змін та доповнень до положень чинного законодавства України. Є цілком логічним та очевидним, що після зміни нормативно-правового регулювання правовідносин між пенсіонером та органом Пенсійного фонду, рішення суду перестає регулювати такі відносини, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти відповідно до запроваджених норм законодавства, в даному випадку провести перерахунок пенсії та доплати за понаднормовий стаж роботи, із застосуванням коефіцієнту підвищення 1,11.

При цьому, суд вважає необґрунтованими вимоги про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії без застосування двоскладової формули, оскільки доказів застосування такої формули позивачем не надано. А під час розгляду справи встановлено, що позивачу було в цілому відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, а тому такі позовні вимоги є передчасними, а відтак задоволенню не підлягають.

При цьому, беручи до уваги, що відповідні повноваження відповідача щодо перерахунку пенсії є дискреційними повноваженнями, суд враховує положення обов`язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладеної у рішенні по справі «Олссон проти Швеції» («Olsson v. Sweden») від 24.03.1988.

При вирішенні вказаної справи ЄСПЛ прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 ст. 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також ЄСПЛ вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Також суд відхиляє посилання представника відповідача на те, прийнявши рішення про зобов`язання відповідача перерахувати позивачу пенсію суд втрутиться в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень полягають саме в виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статтею 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно стягнутих коштів у розмірі 7255,77 грн., суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що листом відділу обслуговування громадян № 12 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08 грудня 2020 року №21537 повідомлено позивача про переплату у розмірі 7255,77 грн. за період з 01 вересня 2018 року по 31 листопада 2020 року, та запропоновано добровільно внести переплату.

В подальшому, листом від 12 січня 2021 року № 292-11931/К-02/8-0800/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача про те, що помилково проводилась подвійна виплата підвищення до пенсії у фіксованому розмірі згідно з рішенням суду та у розмірі встановленому статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, переплата у розмірі 7255,77 грн. утворилася з вини працівників Пенсійного фонду, а не з вини позивача, як пенсіонера.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, зловживань з боку позивача допущено не було, недостовірних відомостей також не надавав.

У зв`язку з наведеним, згідно з законодавством України, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у Пенсійного фонду України були відсутні підстави для стягнення з позивача коштів у розмірі 7255,77 грн., що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до статті 139 КАС України не стягуються.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (Україна, 69057, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПРОСПЕКТ СОБОРНИЙ, будинок 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01 березня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку, визначеного відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 року №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», за кожний рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01 березня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у розмірі 7255,77 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04 серпня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов