Справа № 440/7496/20
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 р. Справа № 440/7496/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 по справі № 440/7496/20 (головуючий 1 інстанції Петрова Л.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці в Полтавській області від 26.11.2020 №ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 50000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що під час інспекційного відвідування Управління Держпраці у Полтавській області зроблено ряд процесуальних порушень, не з`ясовано фактичних обставин, допущено довільне трактування партнерських відносин двох підприємців та безпідставну їх кваліфікацію як трудових відносин. Позивач наголошує, що ФОП ОСОБА_1 є орендарем приміщення кафе, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність, а ФОП ОСОБА_2 є його власником та також здійснює свою підприємницьку діяльність. Тому, на думку позивача, постанова про накладення штрафу від 26.11.2020 №ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС, прийнята за наслідками такого інспекційного відвідування, є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 26.11.2020 №ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, 36014, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що штраф накладено на позивача правомірно, оскільки ФОП ОСОБА_1 допущено порушення вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допуском працівника ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин. Посилання позивача на порушення порядку проведення інспекційного відвідування та розгляду справи про накладення штрафу є безпідставними, оскільки позивач посилається на нечинні норми законодавства. Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019, вимоги якого в повному обсязі дотримані відповідачем під час здійснення інспекційного відвідування позивача.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює підприємницьку діяльність, що учасниками справи не заперечується.

08.10.2020 Управлінням Держпраці у Полтавській області видано наказ №183П "Про проведення заходів державного контролю", згідно підпункту 1.2. пункту 1 якого головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів С.Гармаш, Я. Ярмоленко доручено провести заходи державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 .

У подальшому направленням на проведення заходу державного контролю від 08.10.2020 №123, на підставі Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю", на виконання наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 08.10.2020 №183П, головному державному інспектору Ярмоленко Янині Миколаївні доручено проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 у період з 09.10.2020 по 23.10.2020.

Із вказаним направленням 09.10.2020 ознайомлена ФОП ОСОБА_1 , про що міститься підпис позивача.

У період з 09.10.2020 по 12.10.2020 державним інспектором Ярмоленко Я.М. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питання додержання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт від 12.10.2020 №ПЛ28192/2022/АВ, копія якого наявна у матеріалах справи.

В акті від 12.10.2020 №ПЛ28192/2022/АВ зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допущенням до роботи без укладення трудового договору фізичної особи гр. ОСОБА_2 .

Так, з опису виявленого порушення слідує, що "09.10.2020 об 11:30 було здійснено вихід до кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться з адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 .. Одночасно, в ході інспекційного відвідування встановлено, що крім ФОП ОСОБА_1 в даному кафе свою діяльність здійснює ще одна ФОП.

На момент виходу до вищезазначеного кафе, за стійкою бару знаходилась працівниця ОСОБА_2 , яка була одягнена в спецодяг закладу та працювала барменом (приймала замовлення, здійснювала продаж алкогольних напоїв).

В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 пояснила: "Я, ФОП ОСОБА_2 працюю в кафе "Наталка-Полтавка" близько 10 років. Мій робочий графік день через день з 07:00 до 23:00. У своїй діяльності використовую працю двох найманих працівників. Знаходжусь на єдиній системі оподаткування. На момент приходу інспекторів працювала барменом-офіціантом". Усно пояснила, що зміну здає бармену ОСОБА_3 .

В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надала письмове пояснення, в якому зазначила: "Я, ФОП ОСОБА_1 , здійснюю свою діяльність в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". У своїй діяльності використовую найману працю ОСОБА_3 , яка працює на посаді бармена. Режим роботи закладу з 07:00 до 23:00. Знаходжусь на загальній системі оподаткування.". Усно пояснила, що ФОП ОСОБА_2 є її донькою."

ФОП ОСОБА_2 є платником єдиного податку другої групи, тому здійснювати діяльність, що стосується загальної системи оподаткування, зокрема, працювати барменом, на думку відповідача, можливо лише після укладення трудового договору з ФОП ОСОБА_1 .

У акті інспекційного відвідування зроблено висновок, що даний факт свідчить про систематичне використання ФОП ОСОБА_1 працю іншої фізичної особи-підприємця.

Враховуючи викладене, зокрема письмове пояснення працівниці ОСОБА_2 інспектор зазначила у акті інспекційного відвідування, що дана працівниця була допущена до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення за встановленою формою, що подається до початку роботи до Державної фіскальної служби про прийняття такої працівниці на роботу.

12.10.2020 головним державним інспектором Ярмоленко Я.М. винесено припис №ПЛ28192/2022/АВ/П про усунення виявлених порушень, копія якого наявна у матеріалах справи.

Примірники акту та припису направлено об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення та отримано позивачем 26.10.2020.

Листом Управління Держпраці у Полтавській області від 15.10.2020 №02-12/8078 повідомлено ФОП ОСОБА_1 про отримання акту інспекційного відвідування від 12.10.2020 №ПЛ28192/2022/АВ та про наявність підстав для розгляду справи про накладення штрафу згідно статті 265 КЗпП України.

Вказаний лист надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та вручено останній 21.10.2020 та 26.10.2020.

26.11.2020 відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 50000,00 грн на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України в частині допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника.

Не погодившись із прийняттям відповідачем постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 26.11.2020№ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС прийнята не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Держпраці №8 від 04.02.2016, Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/ заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

З такого правового регулювання слідує, що для органу державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю є обов`язковими не всі положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а лише ті, які визначені у статті 1, статті 3, частинах першої, четвертої, шостої - восьмої, абзаці другому частини десятої, частинах дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частині одинадцятої статті 4-1, частині третьої статті 6, частинах першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статтях 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Посилання позивача на положення Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, суд вважає безпідставним, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"", а відтак з 14.05.2019 положення Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, не застосовуються, в тому числі і до спірних правовідносин щодо проведення інспекційного відвідування позивача у період з 09.10.2020 по 12.10.2020.

Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) встановлені статтею 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V, відповідно до частини одинадцятої якої плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Пунктом 2 Порядку №823 встановлено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з пунктом 5 Порядку №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.

Пунктом 8 Порядку №823 встановлено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Пунктом 16 Порядку №823 встановлено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (пункт 18 Порядку № 823).

Із досліджених судом матеріалів справи не встановлено порушення інспектором праці під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 регламентованої чинним законодавством процедури здійснення заходу державного контролю.

Колегія суддів не погоджується з висновками відповідача про виявлені інспекційним відвідуванням порушення законодавства про працю, з огляду на наступне.

Надаючи оцінку виявленому інспекційним відвідуванням порушенню вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України /у редакції, чинній на момент проведення інспекційного відвідування/ трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною третьою статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" визначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

З аналізу цих норм КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 вбачається, що працівник може бути допущений до роботи за трудовим договором лише після подання до територіального органу Державної фіскальної служби повідомлення про прийняття працівника на роботу за таким трудовим договором.

Разом з тим, під час інспекційного відвідування встановлено та підтверджено позивачем, що у кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою АДРЕСА_2 здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , яка є власником приміщення кафе.

Під час інспекційного відвідування інспектором зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 була одягнена в спецодяг кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та знаходилася за стійкою бару, продавала алкогольні напої.

Однак, судом досліджено відеофіксацію проведення інспекційного відвідування, що міститься на залученому відповідачем до матеріалів справи диску, з якої вбачається, що у закладі, який перевірявся, взагалі були відсутні відвідувачі, що у свою чергу унеможливлювало встановлення інспектором факту продажу ОСОБА_2 алкогольних напоїв.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком відповідача, оскільки перебування ФОП ОСОБА_2 за стійкою бару не свідчить про продаж нею алкогольних напоїв (продаж яких може здійснюватися лише ФОП ОСОБА_1 як платника податків на загальній системі оподаткування). Як вбачається з пояснень ФОП ОСОБА_2 від 29.03.2021, копія яких залучена до матеріалів справи, за стійкою бару можуть наливатися/продаватися/готуватися вода, соки, чай, кава тощо, що не заборонено здійснювати ФОП ОСОБА_2 як платнику податків на спрощеній системі оподаткування (ІІ група) з видом діяльності, крім інших, 56.30 Обслуговування напоями.

Суд зазначає, що саме по собі перебування ФОП ОСОБА_2 у спецодягу кафе за стійкою бару у момент заходу до закладу (в якому не було відвідувачів) інспектора жодним чином не свідчить про те, що ОСОБА_2 була найманим працівником ФОП ОСОБА_1 .

У своїх письмових поясненнях, наданих під час інспекційного відвідування та письмових поясненнях від 29.03.2021 ФОП ОСОБА_2 підтвердила, що працює барменом-офіціантом та відповідно до договору про спільну діяльність може торгувати кавою, чаєм, водами, соками.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець, крім інших, має наступні зареєстровані види діяльності: 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.29 постачання інших готових страв; 56.30 обслуговування напоями; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 55.10 діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення.

Зазначені види діяльності відповідають тим, які зафіксовані в акті інспекційного відвідування та можуть здійснюватися ОСОБА_2 самостійно у якості підприємця.

Суд зауважує, що ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець, яка реалізує свою здатність до праці шляхом самостійної, на власний ризик діяльності з метою отримання прибутку, може працювати у своєму ж закладі, у тому числі і на посаді бармена-офіціанта та/або використовувати найману працю. Тобто, чинне законодавство не забороняє підприємцю, який є власником кафе працювати у межах свого ФОП.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 була найманим працівником ФОП ОСОБА_1 є лише припущенням, яке не підтверджено жодними доказами. Посилання відповідача на пояснення ФОП ОСОБА_2 , у яких зазначено, що остання здає зміну бармену ОСОБА_3 (найманому працівнику ФОП ОСОБА_1 ) жодним чином не може свідчити про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з позивачем, а є наслідком реалізації договору про спільну діяльність фізичних осіб-підприємців від 01.01.2018, що відповідає пункту 3.3. умов Договору.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 надавала пояснення перевіряючим 09.10.2020 під час перевірки, що підтверджується відеозаписом, зазначаючи себе саме у якості ФОП, а не я к найманий працівник.

Оцінка досліджених судом доказів дає підстави для висновку, що під час інспекційного відвідування уповноваженими особами відповідача не було об`єктивно встановлено всіх обставин в частині оформлення трудових відносин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів критично оцінює висновки відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, які зазначені в акті інспекційного відвідування та оспорюваній постанові про накладення штрафу, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах, наданих позивачем в ході інспектування, а є припущеннями управління Держпраці.

Відсутність належних та допустимих доказів порушення трудового законодавства позивачем, виключає підстави для притягнення його до відповідальності, встановленої частиною другою статті 265 КзПП України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова про накладення штрафу від 26.11.2020№ПЛ28192/2022/АВ/П/ТД-ФС прийнята не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає, що вони спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі RuizTorija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 по справі № 440/7496/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко