Справа № 160/6924/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2021 року Справа № 160/6924/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/6924/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
29.04.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А.І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку №1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з з 24.12.2001 по 15.07.2014, за які загальний страховий стаж становить 10 (десять) років 5 (п`ять) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів по Списку № 1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020 з дати звернення за призначенням пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії від дати заяви 11.03.2020 та виплатити заборгованість з пенсійних виплат.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №160/6924/21, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
ОСОБА_1 ( ; РНОКПП ) перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи внаслідок загального захворювання з 11.03.2020, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Як стверджує позивач та не заперечує відповідач, під час призначення пенсії ОСОБА_1 не було зараховано до страхового стажу періоди роботи: з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві «Шахта імені А.І. Гайового» на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 підземним забійником 6-го розряду у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Угледобича»; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі «Шахта ім. Карла Маркса» Державного підприємства «Орджонікідзевугілля»; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві «Артемвугілля» структурному підрозділі «Ордена трудового червоного прапору шахта імені К. А. Рум`янцева».
03.12.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу за означені періоди роботи, надавши довідку №370 від 17.05.2017, довідку №116 від 19.06.2017 та довідку для підтвердження наявного стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №1061/Л15.
Не погодившись із такими діями та позицією пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.
За приписами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Це також передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» №637 від 12.08.1993.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 (далі - Порядок №383).
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пункту 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника
Так, зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 :
- 24.05.2001 був прийнятий учнем поверхневого гірничого для проходження практики відповідно до наказу №153к від 23.05.2001 (запис №1);
- 26.06.2001 був звільнений відповідно до ст.. 36 КЗпП України по закінченню виробничої практики, наказ №201 к від 26.06.2001 (запис №2);
- 24.12.2001 був прийнятий підземним гірничим 3-го розряду в шахті на виробничу практику, наказ №107/к від 28.12.2001 (запис №3);
- 04.02.2002 був переведений підземним гірничим майстром в шахті на виробничу практику, наказ №13/к від 05.02.2002 (запис №4);
- 17.04.2002 був зарахований в шахту підземним гірничим майстром, наказ №39к від 15.04.2002 (запис №5);
- 01.04.2004 був переведений підземним помічником начальника дільниці, наказ №82к від 01.04.2004 (запис №6);
- 01.01.2005 ДВАТ «Шахта імені А.І. Гайового» перетворено в ВП «Шахта ім. А.І. Гайового» державного підприємства «Донецька вугільна коксова компанія» (наказ №493 від 18.08.2004 та наказ №809 від 21.12.2004 Міністерства палива та енергетики України та наказ ДП «Донецька вугільна коксова компанія» №28 від 16.12.2004) (запис №7);
- 01.06.2005 ВП «Шахта ім. А.І. Гайового» ДП ДВКП реорганізовано в ДВАТ «Шахта ім. А.І. Гайового» (наказ Міністерства палива та енергетика України №238 від 26.05.2005);
- 29.04.2006 був звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №98к від 06.03.2005);
- 01.11.2007 був прийнятий підземним гірничим майстром в СП « Шахті ім. А.І. Гайового» ДП «Артемвугілля», наказ №248к від 01.11.2007;
- 09.08.2008 був звільнений по статті 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №173к від 11.08.2008;
- 15.08.2008 був прийнятий учнем забійника підземного на підземних роботах на ТОВ «Угледобича», наказ №505-к від 14.08.2008 (запис №18);
- 16.02.2009 був переведений підземним забійником 6-го розряду, наказ №106/3-к від 16.02.2009 (запис №19);
- 18.09.2009 був звільнений за ч. 1 ст. 38 КЗпП, наказ №611/3-к від 18.09.2009 (запис №20);
- 23.11.2009 був прийнятий до структурного підрозділу «Шахта ім.. Карла Маркса» Державного підприємства «Орджонікіджевугілля» підземним гірничим 3-го розряду, наказ №173к від 23.11.2009 (запис №21);
- 29.06.2010 був звільнений відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №115к від 01.07.2010 (запис №22);
- 08.07.2010 був прийнятий до структурного підрозділу «Шахта ім.. А. І. Гайового» державного підприємства «Артемвугілля» підземним забійником на відбійних молотах 6-го розряду, наказ №146 від 08.07.2010 (запис №23);
- 15.08.2012 був звільнений за ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №702к від 16.08.2012 (запис №24);
- 04.02.2013 був прийнятий до структурного підрозділу «Ордену червоного прапору шахта ім. К.А. Румянцева» Державного підприємства «Артемвугілля» забійником на ОМ підземним 6-го розряду, наказ №172 від 04.02.2013 (запис №25);
- 15.07.2014 був звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №892 від 15.07.2014 (запис №26).
Наведені вище записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість Позивача за відповідними посадами повний робочий день на наземних/підземних роботах в шахті віднесені до Списку№1 (в редакції, що діяла у відповідні періоди роботи позивача).
Одночасно з цим, суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.
Згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій» №637 від 12.08.1993, за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Тобто, означеною нормою встановлено, що використання норм постанови №637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Відповідно суд повторно наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення зазначених періодів в якості пільгового стажу без надання відповідних довідок.
При цьому, судом встановлено та відповідачем фактично визнається у відзиві, що під час призначення позивачу пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не враховано до страхового стажу позивача відповідні періоди роботи з огляду на те, що надана ОСОБА_1 відповідачу уточнююча довідка за №116 від 19.04.2017 видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України, про що позивач дізнався із відповіді на його зверненні (заяву) з питань обчислення його пільгового стажу роботи.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.
З практики Європейського суду з прав людини слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН, згідно з якими документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016).
«Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17.
Відповідно до ч. 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.
З урахуванням вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача його періоди роботи з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А.І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку №1 з дати звернення позивача за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що обраний спосіб захисту потребує більш детального втручання в повноваження іншого органу, що призведе до порушення дискреційних повноважень.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А. І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку №1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020, а також зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди його роботи (з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А. І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку №1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020.
Стосовно заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивача від дати заяви: 11.03.2020 та виплатити заборгованість з пенсійних виплат, суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, а тому не підлягають задоволенню судом.
З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А. І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку № 1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 24.12.2001 по 15.08.2012 в Державному акціонерному товаристві "Шахта імені А. І. Гайового" на посаді підземного забійника на відбійних молотках; з 15.08.2008 по 18.09.2009 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Угледобича" на посаді підземного забійника 6-го розряду; з 23.11.2009 по 29.06.2010 підземним робочим 3-го розряду у структурному підрозділі "Шахта ім.Карла Маркса" Державного підприємства "Орджонікідзевугілля"; з 04.02.2013 по 15.07.2014 в Державному підприємстві "Артемвугілля" Структурному підрозділі "Ордена трудового червоного прапору шахта імені К.А. Рум`янцева" по Списку №1 з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.03.2020.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 12.07.2021.

Суддя О.В. Царікова