Справа № 161/12449/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/274/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 2 роти 1 батальйону УПП у Волинській області рядового поліції Шумер Андрія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 08.07.2021 року поліцейським роти № 2 БУПП у Волинській обл. ДПП рядовим поліції Шумером А.О. було винесено відносно нього постанову серії ЕАН № 4455990 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вказана постанова була винесена із посиланням на порушення п. 11.5 ПДР, а саме: рух транспортним засобом у лівій смузі при вільній правій без наявності наміру здійснювати поворот ліворуч чи розворот. Разом з тим, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення він пояснив поліцейському, що він дійсно рухався у лівій смузі та здійснював обгін транспортного засобу, який в той час рухався в правій смузі. Однак, такі твердження інспектором було в повній мірі проігноровано. Стверджує, що жодних підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не було. При цьому, інспектором поліції не було надано жодних доказів його правопорушення, а процедура розгляду справи відбулася з рядом процесуальних порушень. Враховуючи наведене, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАН № 4455990 від 08.07.2021 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також стягнути зі сторони відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі.

30.07.2021 року представником відповідача було подано відзив на вищевказану позовну заяву. В обгрунтвання своїх заперечень щодо позову зазначає, що працівниками поліції було виявлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому останнього було зупинено для з`ясування обставин. Встановивши наявність в діях позивача складу інкримінованого правопорушення, інспектором було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та проведено розгляд справи, за наслідками якого винесено оскаржувану постанову. В свою чергу твердження ОСОБА_1 про те, що під час його руху в лівій смузі праві смуги були зайняті, не відповідають дійсності. Отже, зміст постанови та порядок її винесення в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

04.08.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов, у якій останній зазначає, що доводи сторони відповідача жодним чином не спростовують наведені ним аргументи, а лише підтверджують відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зокрема, представник відповідача визнає ту обставину, що підстав для його зупинки співробітниками поліції не було. При цьому, жодних доказів його правопорушення, окрім тверджень самих поліцейських, надано так і не було.

У судове засідання позивач подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідачів до початку судового засідання подала клопотання з проханням проводити розгляд справи без участі відповідачів та представника відповідачів. Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.07.2021 року поліцейським роти № 2 БУПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Шумером А.О. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАН № 4455990, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається з вищевказаної постанови, 08.07.2021 року о 00:35, на 127 км. + 700 м. а/д в смт. Цумань Ківерцівського району, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у лівій смузі при вільній правій немаючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР.

Згідно п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

В обґрунтування своїх заперечень щодо оскаржуваної постанови ОСОБА_1 зазначає, що його рух лівою смугою був спричинений тим, що в цей час права смуга була зайнятою.

На противагу цьому, представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що вищевказана обставина була спростованою працівником поліції.

Так, п. 11.5 ПДР містить застереження щодо виїзду на крайню ліву смугу для руху, яким є умова, що права смугу для руху, зокрема, зайнята.

Як вбачається із наданого стороною відповідача відеозапису із нагрудного відео реєстратора поліцейського Шумера А.О., позивач в ході розгляду справи наголошував на тій обставині, що під час його руху в лівій смузі на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, права смуга для руху була зайнятою іншим автомобілем, а тому він здійснював випередження.

Жодних доказів, які б спростували зазначене вище твердження ОСОБА_1 ані на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ані в ході розгляду даної адміністративної справи стороною відповідача надано не було.

На переконання суду, вищевказана обставина є самостійною та достатньою підставою, яка свідчить про відсутність в діях позивача складу інкримінованого йому правопорушення.

Суд також наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 19.02.2020 року в справі № 204/8036/16-а.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На переконання суду, постанова серії ЕАН № 4455990 від 08.07.2021 року була винесеною відносно ОСОБА_1 із невідповідністю норм матеріального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, то із УПП у Волинській області ДПП на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім до суду з даним позовом судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Шумера Андрія Олександровича серії ЕАН № 4455990 від 08.07.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук