Справа № 440/7116/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7116/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови в зарахуванні до загального стажу періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі імені Жданова Бєлгородського району з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року;

- скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж періоду роботи в колгоспі імені Жданова Бєлгородського району з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року та призначити пенсію за віком з 07 лютого 2021 року /а.с. 1-7/.

Позов обґрунтований тим, що позивач, досягнувши 60 років та набувши понад 28 років стажу роботи, звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав, зокрема, копію своєї трудової книжки. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. З вказаними рішеннями позивач не погоджується, оскільки вважає, що наявний стаж роботи підтверджується копією його трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1979 року, а також відповідними довідками.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 40/ зазначив, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої та доданих до неї документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 26 роки 07 місяців 03 дні, якого недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до приписів статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В розрахунок стажу роботи не враховано період його роботи з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року, оскільки відсутні відомості про встановлений мінімум вироблених днів та кількість фактично відпрацьованих днів в колгоспі. Таким чином, відповідачем прийнято обґрунтовані рішення №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Карлівським РВ УМВС України в Полтавській області 31 січня 1998 року /а.с. 21/.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24 серпня 1979 року /а.с.23-25/ ОСОБА_1 у період з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року працював на посаді тракториста на 1-ій виробничій ділянці колгоспу ім. Жданова Бєлградського.

29 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документи: паспорт, ідент. код, трудову книжку, військовий квиток та диплом /а.с. 28/, що визнається учасниками справи /а.с.1, 40-зворот/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №210 від 04 лютого 2021 року /а.с. 28/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Вказане рішення обґрунтоване тим, що згідно наданих документів та реєстру застрахованих осіб страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 роки 07 місяців 03 дні та до страхового стажу не зараховано період його роботи в колгоспі з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року, так як відсутні відомості про встановлений мінімум вироблених днів та кількість фактично відпрацьованих днів в колгоспі.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою від 18 травня 2021 року /а.с. 58-59/ про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви додав, зокрема, копії архівних довідок Архівного відділу Адміністрації Білгородського району №50-13 від 12 квітня 2021 року та №50-14 від 12 квітня 2021 року /а.с. 26-27, 60/.

Відповідно до витягу із підсистеми призначення та виплати пенсії стажу ОСОБА_1 для розрахунку права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 19 травня 2021 року /а.с. 62-63/ Головним управлінням Пенсійного фонду України зараховано періоди роботи ОСОБА_2 до трудової діяльності та стажу, що дає право на пенсію, - 26 років 07 місяць 03 днів. При цьому у такому розрахунку стажу не враховано період його роботи з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року /а.с.62-63/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №64 від 19 травня 2021 року /а.с. 64/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Вказане рішення обґрунтоване тим, що згідно наданих документів та реєстру застрахованих осіб страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 роки 07 місяців 03 дні та до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року, так як відсутні відомості про фактично відпрацьовані трудодні.

Не погодившись з вказаним рішеннями відповідача №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року обов`язкова наявність двох умов: 1) досягнення особою пенсійного віку - 60 років; 2) наявність у такої особи страхового стажу не менше 28 років.

Так, 29 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, оскільки 06 лютого 2021 року позивачу виповнювалось 60 років, що підтверджено його паспортним документом /а.с. 21/.

Зі змісту оскаржуваних рішень відповідача №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року слідує, що пенсійним органом розраховано страховий стаж роботи позивача та визначено, що такий стаж становить 26 років 07 місяців 03 дні, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено розрахунок стажу від 19 травня 2021 року. До такого страхового стажу не зараховано період роботи на посаді тракториста на 1-ій виробничій ділянці колгоспу ім. Жданова Бєлградського з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року, оскільки відсутні відомості відомості про встановлений мінімум вироблених днів та кількість фактично відпрацьованих днів в колгоспі.

Надаючи оцінку підставам неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача у колгоспі з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року, суд виходить з наступного.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частинами першою та другою статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 вказаного Закону визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Дослідивши трудову книжку позивача НОМЕР_3 , судом встановлено, що вона містить всі необхідні записи про відповідний період роботи позивача на посаді тракториста на 1-ій виробничій ділянці колгоспу ім. Жданова Бєлградського району з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року та не містить будь-яких відміток про те, що позивач, будучи членом колгоспу ім. Жданова, не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. При цьому ці записи не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства /а.с. 51 зворот/.

Також до матеріалів справи залучено копії архівних довідок Архівного відділу Адміністрації Білгородського району №50-13 від 12 квітня 2021 року та №50-14 від 12 квітня 2021 року /а.с. 26-27, 60/, за змістом яких ОСОБА_1 з 10 листопада 1984 року прийнятий на постійну роботу до вказаного колгоспу та з 11 травня 1987 року звільнений та в книгах нарахування заробітної плати по колгоспу ім. Жданова Бєлградського району за 1984-1987 роки значиться заробітна плата ОСОБА_1 помісячно.

Враховуючи вищевикладене, період з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року має бути врахований при обчисленні загального стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за віком.

При зарахуванні до страхового стажу періоду з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року страховий стаж позивача становить понад 28 років (26 років 07 місяців 03 дні + понад 02 роки 06 місяців).

Враховуючи викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Судовим розглядом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та вперше звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком 29 січня 2021 року.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, позивачем дотримані обидві умови для призначення пенсії за віком у період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, а саме: 1) досягнення пенсійного віку - 60 років; 2) наявність страхового стажу не менше 28 років.

Оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку та не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то він має право на призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 07 лютого 2021 року.

Враховуючи вищевикладений висновок суду про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи на посаді тракториста на 1-ій виробничій ділянці колгоспу ім. Жданова Бєлградського району з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року та призначити й виплатити йому пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07 лютого 2021 року.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що за подання позову до суду позивач поніс судові витрати у загальній сумі 3316,00 грн, з яких витрати зі сплати судового збору складають 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 0.0..2 від 29 червня 2021 року та № 0.0..2 від 12 липня 2021 року /а.с. 17, 34/, та витрати на професійну правничу допомогу адвоката Васильєвої Л.М. складають 1500,00 грн, що підтверджується квитанцією №18 від 29 червня 2021 року /а.с.19/.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 25 червня 2021 року, укладений між позивачем (клієнт) та адвокатом Васильєвою Любов`ю Миколаївною /а.с.18/.

Відповідно до пункту 1 та 3 договору про надання правової допомоги від 25 червня 2021 року адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з питань складення позовної заяви до Полтавського окружного адміністративного суду з приводу оскарження дій ПФУ щодо відмови у призначенні пенсії за віком. За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 1500,00 грн.

Згідно з квитанцією №18 від 29 червня 2021 року адвокатом Васильєвою Л.М. прийнято від позивача за складення позовної заяви - 1500,00 грн.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму - 3316,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №210 від 04 лютого 2021 року та №64 від 19 травня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) період його роботи на посаді тракториста на 1-ій виробничій ділянці колгоспу ім. Жданова Бєлградського району з 10 листопада 1984 року по 17 травня 1987 року та призначити й виплатити йому пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07 лютого 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати на загальну суму 3316,00 грн (три тисячі триста шістнадцять гривень нуль копійок), в т.ч. витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк