Справа № 420/8163/21
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8163/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду в Україну від 28.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), є громадянином Республіки Азербайджан. 28.12.2020 ОСОБА_4 примусово в супроводі співробітників правоохоронного органу видворено з України.

Позивач дізнався, що відносно нього ОСОБА_5 прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну на 3 (три) роки. Підставою прийняття оскаржуваного рішення як вбачається із самого рішення стало те, що Позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні.

Однак, це не відповідає дійсності. 19.03.2012 Позивачу ВГIРФО УМВС в Івано-Франківській області видав тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 . Тобто, це повністю спростовує мотив прийняття оскаржуваного рішення відповідачем.

Крім того, у Позивача на території України проживає його сім`я: дружина та донька, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (дружина та донька є громадянками України).

З наведених підстав позивач вважає, що рішення від 28.12.2020 ГУ ДМС України в Одеській області, яким заборонено в`їзд громадянину Азербайджану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 07.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23.06.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач не погоджується з вимогами позивача, зазначивши, що як вбачається з матеріалів особової справи позивача 22.12.2020 Управлінням ДМС України в Івано-Франківській області на підставі п.п. 3,4, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» скасовано рішення щодо видачі позивачу дозволу на імміграцію в Україну від 19.03.2012. На підставі цього рішення, посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 19.03.2012, скасована відповідно до вимог п.п. 1 п. 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» від 25.04.2018 № 321.

В подальшому, 28.12.2020 до ГУ ДМС України в Одеській області надійшло подання з Головного управління Національної поліції в Одеській області про заборону на в`їзд в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому було зазначено про те, що позивач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Крім того, у вищезазначеному поданні міститься інформація про те, що позивач бере активну участь у підтримці криміногенного середовища на території Одеської області серед вихідців з Азербайджану та інших етнічних угруповань.

Розглянувши вищенаведену інформацію в сукупності та у відповідності до приписів ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС України Одеській області 28.12.2020 року прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на три (3) роки.

Щодо доводів стосовно наявності сім`ї на території України, відповідач зазначив, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України.

З наведених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

06.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій додатково зазначено, що як підставу рішення про скасування дозволу на імміграцію зазначено норму підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недiйсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321. Однак, жодна з підстав, передбачених підпунктом 1 пункту 64 вищезазначеного порядку не має відношення до Позивача. Крім того, його не ознайомлено із рішенням про скасування дозволу на імміграцію, позбавлено можливості його оскаржити.

Щодо подання про заборону в`їзду на в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_6 вiд 28.12.2020, позивач зазначив, що зазначена інформація нічим не підтверджена, а спростовується тим, що ОСОБА_2 ніколи в житті не притягувався до кримінальної відповідальності. При цьому ОСОБА_8 є учасником бойових дій, отримав бойове поранення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Громадянин Азербайджану ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території України 19.03.2012 року ВГІРФО УMBC B Івано-Франківській області був документований тимчасовою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 , дійсна безстроково.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданому 09.03.2010 року, ОСОБА_7 одружений на ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданому 18.05.2010 року ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.12.2020 року УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а видана тимчасова посвідка на постійне проживання в Україні скасована на підставі вимог підпункту 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, пункту 64 повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №321.

Від Головного управління національної поліції в Одеській області до Головного управління ДМС України в Одеській області надійшло подання від 28.12.2020 року №2/1-8177, в якому зазначено, що «здійсненою перевіркою діяльності громадянина Азербайджану ОСОБА_7 , 1986 року народження, встановлено, що він неодноразово порушував законодавство України та притягувався до адміністративної відповідальності:

01.05.2020 року за ст.. 152 КУпАП (порушення державних стандартів у сфері благоустрою населених пунктів, а саме торгівля продуктами харчування у невстановленому для цього місці;

10.12.2020 року за ч. 1 ст. 195-4 КУпАП (порушення порядку виробництва, придбання, зберігання чи продажу електрошокових пристроїв і спеціальних засобів, що застосовуються правоохоронними органами.

Крім того, УКР ГУНП в Одеській області володiє достовірною інформацією про те, що громадянин Азербайджану ОСОБА_7 є довіреною особою кримінального авторитета ОСОБА_12 , 1990 р.н., який призначений «положенцем» від азербайджанського «злодія в законі» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінальне прізвисько «Гулi», якого було застрелено 19 серпня 2020 року в м. Анталія республіки Туреччина.

ОСОБА_7 від імені ОСОБА_12 , який є так званим «смотрящим» з боку кримінального світу за азербайджанською діаспорою та на теперішній час перебуває в Одеському слідчому ізоляторі виконує його доручення на волі.

Також, ОСОБА_7 виступає за підтримання та пропагування серед представників криміналітету, особливо молоді «злодійських традицій», має авторитет в кримінальному середовищі, за короткий час зарекомендував себе як стійкий прибічник злодійських традицій. Фігурант неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів як особа, яка схильна до скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів та як така, що впливає на криміногенну обстановку в Одеському регіоні.

Суспільна небезпечність перебування ОСОБА_7 на території Одеського регіону полягає у встановленні контролю від імені ОСОБА_12 за протиправною діяльністю етнічних організованих злочинних угруповань, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкi (резонансні) злочини та безпосередньою участю у скоєнні вказаних злочинів. ОСОБА_7 зберігає і розвиває злочинні традиції, ідеї, погляди з метою залучення до злочинної діяльності молоді, матеріально підтримує засуджених, звільнених з місць позбавлення волі, впливає на них. Намагається спільно з ОСОБА_12 контролювати лідерів організованих злочинних угрупувань, які діють на території Одеського регіону та збільшувати масштаби їх злочинної діяльності. Координує і узгоджує свої дії з особами криміногенного середовища та з іншими "злодіями в законі".».

З наведених підстав Головне управління національної поліції в Одеській області, беручи до уваги те, що громадянин Азербайджану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 порушує підстави перебування в Україні, постійно порушує законодавство України, не виконує свої обов`язків, а також являє загрозу громадському порядку та безпеці громадян просило Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області у поданні від 28.12.2020 року №2/1-8177 відповідно до вимог статей 13 та 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово повернути до країни походження через третю країну громадянина Азербайджану ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонити йому в`їзд на територію України строком на 5 (п`ять) років.

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 28.12.2020 року заборонено громадянину Азербайджану ОСОБА_2 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса тимчасового перебування: АДРЕСА_2 , в`їзд в Україну терміном на 3 (три) роки.

Підставою для прийняття зазначеного рішення, як вбачається з його змісту, було порушення правил перебування іноземців в Україні (проживання без документів на право проживання в Україні) та обгрунтоване звернення УКР ГУНП в Одеській області відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку. або боротьби з організованою злочинністю та якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні. іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на три роки.

Вважаючи протиправним рішення про заборону вїзду в Україну від 28.12.2020 року протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Частиною 2 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Визначена ч.2 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень, тобто суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

При цьому суд зауважує, що рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну є необов`язковою, а являється санкцією, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження за наявності передбачених Законом підстав.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Вказаний вище перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що уповноважені органи державної влади, приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження може прийняти рішення і про заборону івїзду в України лише з підстав, визначених ч.1 ст.13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Як встановлено судом, 22.12.2020 року УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а видана тимчасова посвідка на постійне проживання в Україні скасована на підставі вимог підпункту 1 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, пункту 64 повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року №321.

Від Головного управління національної поліції в Одеській області до Головного управління ДМС України в Одеській області надійшло подання від 28.12.2020 року №2/1-8177, в якому наведено обставини щодо того, що ОСОБА_2 порушує підстави перебування в Україні, постійно порушує законодавство України, а також являє загрозу громадському порядку та безпеці громадян.

Зазначені обставини відповідають підставам, за яких в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, а саме: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

Вищенаведені підстави і були зазначені Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області у рішенні про заборону ОСОБА_6 в`їзду в Україну від 28.12.2020 року.

Щодо посилань на той факт що рішення про скасування дозволу на імміграцію є протиправним, суд зазначає, що рішення щодо скасування дозволу на імміграцію громадянину Азербайджану ОСОБА_6 , прийняте УДМС в Івано-Франківській області 22.12.2020 року в межах даної справи не оскаржується, а його протиправність належними та допустимими доказами не доведена.

Щодо посилань на те, що обставини, зазначені у поданні Головного управління національної поліції в Одеській області від 28.12.2020 року №2/1-8177 є непідтвердженими, суд зазначає наступне.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, що містяться в пункті 18 Постанови від 25.06.2009 №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка погребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (в редакції постанови від 16.03.2012), при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене статтею 13 та частиною другою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд. Судам під час розгляду спорів про заборону в`їзду в Україну необхідно мати па увазі, що процедура заборони в`їзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З огляду на викладене, суд зауважує, що необхідність заборони в`їзду, яка має превентивний характер, не має доводитися вчиненням особою протиправних діянь, проте, має обґрунтовуватися, тобто посилання на можливість протиправної поведінки.

Відомості зазначені у поданні Головного управління національної поліції в Одеській області від 28.12.2020 року №2/1-8177 відповідали підставам, за яких в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, у зв`язку з чим у відповідачем обґрунтовано було взято їх до уваги.

Щодо посилання на той факт, що у Позивача на території України проживає його сім`я: дружина та донька, які є громадянками України суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі №522/14416/18.

При цьому факт батьківства не спростовує наявність підстав, за яких в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що рішення про заборону Гусейнову Агілю в`їзду в Україну від 28.12.2020 року є обґрунтованим та прийнято відповідачем на підставі та в межах повноважень, у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні законодавчо передбачені підстави для задоволення позовної заяви.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.