Справа № 340/2301/21
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2021-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/2301/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом до суду, в подальшому уточненому, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обчислення розміру призначеної з 29.03.2021 року йому пенсії за віком за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити йому нарахування та виплату пенсії за віком, відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки (за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) починаючи з 29.03.2021 р. з урахуванням фактично сплачених сум.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.52).

Позов мотивовано тим, що відповідачем було протиправно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Позивачем вказано, що 18.12.2014 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років. При цьому, позивачем зазначено, що у зв`язку з працевлаштуванням він прийняв рішення продовжити трудову діяльність, відмовитись від «пенсії за вислугу років», допрацювати до «пенсії за віком», про що повідомив управління пенсійного фонду. 29.03.2021 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку для чоловіків, він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, згодом довідався, що відповідачем йому поновлено пенсію за вислугу років і відразу ж неправомірно, на його думку, переведено на інший вид пенсії за віком. На думку позивача, оскільки йому пенсія вперше була призначена за вислугу років, а у 2021 році позивач звернувся за призначенням іншого виду пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то в даному випадку йому призначається нова пенсія, враховуючи відмінності порядку та підстав призначення пенсії, а отже помилковими, на його думку, є доводи відповідача щодо переведення на інший вид пенсії.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на помилкових висновках (а.с.88-89).

Розглянувши справу в порядку спрощеного (письмового) провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , в період з 1982 по 2014 рр. працював на різних посадах в галузі освіти вчителем, директором школи (а.с.13-16).

18 грудня 2014 року позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву про призначення йому пенсії за вислугу років до якої додав копію паспорта, трудової книжки, військового квитка, диплому, довідки відділу освіти Онуфріївської районної державної адміністрації, тощо (а.с.61-70).

Відповідно до протоколу №556 від 23.12.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачу призначено пенсію за вислугу років з 18.12.2014 року в розмірі 1905,39 грн. (а.с.19). За грудень місяць 2014 року позивачу нараховано 862,49 грн. (а.с.85).

Судом встановлено, що позивач 16.01.202015 року подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву, відповідно до змісту якої просив перерахувати призначену пенсію в зв`язку з прийняттям його на посаду, яка дає право на пенсію по вислузі років. До даної заяви позивачем додано копію наказу відділу освіти Онуфріївської районної державної адміністрації від 14.01.2015 року №15-к, відповідно до змісту якого, ОСОБА_1 призначено на посаду директора навчально-виховного комплексу "Куцеволівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" з 14 січня 2015 року за умовами контракту по 01 серпня 2015 року (а.с.83-84).

Відповідно до розпорядження №118957 від 17.01.2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплату пенсії за вислугу років позивачу припинено на час роботи за спеціальністю (а.с.82).

29 березня 2021 року позивач подав заяву про призначення пенсії за віком, до якої додав необхідні документи (а.с.20-21).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення №57 від 30.03.2021 року, відповідно до змісту якого позивача переведено з одного виду пенсії на інший. Розмір пенсії вирахувано з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (а.с.25).

Позивач звернувся до відповідача зі скаргою та просив пенсію йому перерахувати.

Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачу надано письмову відповідь, в якій вказано, що пенсія позивачу вже призначена ще в 2014 році, а тому в такому випадку, можливе лише переведення з одного виду пенсії на інший. При цьому при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При цьому, відповідач послався на те, що на разі розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено п.43 , відповідно до змісту якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Також вказано, що застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують переведенню на інший вид пенсії, чинним законодавством для таких правовідносин не передбачено (а.с.33-34).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за попередні три календарні роки, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі п.«е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), як працівнику освіти.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначається, зокрема, види пенсійних виплат.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з п. 2, 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії за вислугу років позивачеві (2014 рік)), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на (...) посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років (п.16).

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеної саме за цим Законом, оскільки в силу ч.1 та 2 ст.5 Закону №1058-ІV), виключно ним Законом визначаються види пенсійних виплат, якими, в розумінні ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV, є виключно пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) та пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Тому і показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Позивачу у 2014 році було призначено пенсію за вислугу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 29 березня 2021 року після досягнення 60-річного віку.

На момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком норми Закону № 1788-XII були чинними. Цей закон не скасований Верховною Радою України, його положення не визнавалися неконституційними або незаконними і на сьогодні.

Умови та порядок призначення пенсії за вислугу років визначалися Законом № 1788-XII, як на момент виникнення спірних правовідносин між учасниками справи, так і на час розгляду цієї справи в судах різних інстанцій.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № 1788-XII.

При цьому ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, при зверненні позивача, якому раніше було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV, а тому позиція відповідача, що пенсія за вислугу років призначається Законом № 1058-IV, є необґрунтованою.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Дана позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження №11-731апп18).

У положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до приписів ст.1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що доводи відповідача про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу є необґрунтованими та не відповідають приписам чинного законодавства.

Згідно ч.2 ст.8 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, враховуючи наявність рішення відповідача №57 від 30.03.2021 року, відповідно до якого позивачу поновлено пенсію за вислугу років, переведено на пенсію за віком та перераховано пенсію за віком з 29.03.2021 року із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, суд вважає, що в даному випадку належним способом судового захисту є визнання протиправним та скасування такого рішення а не визнання протиправними таких дій, а також зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком та здійснити нарахування та виплату пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки (за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) починаючи з 29.03.2021 р. з урахуванням фактично сплачених сум.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. (а.с.8), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №57 від 30.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено пенсію за вислугу років, переведено на пенсію за віком та перераховано пенсію за віком з 29.03.2021 року із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити йому нарахування і виплату пенсії за віком, з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки (за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) починаючи з 29.03.2021 р. з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Повний текст рішення виготовлений 29 липня 2021 року у зв`язку з перебуванням судді Дегтярьової С.В. у відпустці в період з 05.07.2021 року по 19.07.2021 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду С.В. Дегтярьова