Справа № 440/5579/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5579/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерство соціальної політики України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (надалі - відповідач, Центр), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Міністерство соціальної політики України, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.04.2021, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12429336;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний №ФИ-12429336 від 25.04.2021, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11, згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок війни, згідно з частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок війни, згідно з частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.04.2021 ОСОБА_1 через Урядовий контактний центр направив звернення до Центру, яке зареєстроване за №ФИ-12429336, у якому позивач просив нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. На своє звернення від 25.04.2021 реєстраційний №ФИ-12429336 позивач отримав у відповідь лист Центру від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11. Позивач вважає, що у порушення вимог Конституції України та Закону України "Про звернення громадян" викладені у його зверненні факти відповідачем проігноровані та у наданій відповіді позивачем не роз`яснено порядку роз`яснення оскарження прийнятого рішення. Крім того, вказує, що є особою з інвалідністю внаслідок війни другої групи, а тому відповідно до частини 5 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-XII) має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте у порушення вимог цього Закону відповідач виплатив вказану допомогу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року №325 "Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (надалі - Постанова № 325). Позивач вважає, що у 2021 році після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 він набув право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому статтею 13 Закону №3551-XII.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі № 440/5579/21, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

14 червня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації /а.с. 30-35/, у яких представник третьої особи просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки Центром своєчасно розглянуто звернення позивача та повідомлено про проведення виплати до 5 травня ОСОБА_1 на підставі чинної, діючої постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325, що свідчить про відсутність з боку відповідача протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення та не несе заборони на оскарження. Вказує, що виплата щорічної разової грошової допомоги Центром у 2021 році проводилася відповідно до Паспорта бюджетної програми, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 12.04.2021 №180.

24 червня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 40-44/, у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те листом від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11 позивачу надано відповідь на його звернення та проінформовано, що допомога до 05 травня ветеранам війни, яка передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в 2021 році йому виплачувалася як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Вказує, що виплата щорічної разової грошової допомоги у 2021 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 "Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", якою встановлений чіткий розмір допомоги до 5 травня для певних категорій. Вважає, що Центром не допущено протиправної бездіяльності, якою б порушувалися права позивача.

12 липня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення Міністерства соціальної політики України /а.с. 48-51/, у яких представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Мінсоцполітики не проводить виплату зазначеної допомоги, а лише організовує її виплату.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням, виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради 03.03.2019 /а.с. 15/.

22.04.2021 Центр виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу за 2021 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи в сумі 3906,00 грн., що підтверджується довідкою Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про отримання допомоги гр. ОСОБА_1 /а.с. 45/.

25.04.2021 через Державну установу "Урядовий контактний центр" Фисун Д.Г. направив звернення реєстраційний номер ФИ-12429336 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, у якому зазначив, що являється інвалідом війни другої групи згідно посвідчення серії НОМЕР_1 та отримував щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі, меншому восьми мінімальних пенсій за віком. Вказав, що відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх правового захисту" розмір такої допомоги для осіб з інвалідністю внаслідок війни другої групи становить вісім мінімальних пенсій за віком. Посилався на те, що Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21- 399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6- рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу. Вказав, що вищевикладені обставини та факти підтверджені рішенням Верховного Суду України від 29.09.2020 (справа №440/2722/20, зразкова справа), яким визнано протиправними дії Центру нарахування та здійснення соціальних виплат та зобов`язано виплатити допомогу у повному обсязі, передбаченому законодавством. У зв`язку з вищевикладеним просив нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги /а.с. 16/.

За результатами розгляду вказаного звернення ОСОБА_1 від 25.04.2021 позивачу надано відповідь листом Центру по нарахування та здійснення соціальних виплат у Полтавській області від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11 /а.с. 17-18/, у якому зазначено, що Центр є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації. Відповідно до п. 2 Положення про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (затверджено розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 17.10.2016 року № 460 на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 25.04.2006 р. № 147 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.06.2006 року № 683/12557) Центр у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, інших центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань реалізації програм соціального захисту населення. Одним із головних завдань Центру є підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат, здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат. Визначення розміру щорічної разової грошової допомоги, виплата якої передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не належить до повноважень Центру. Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи. Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону фінансування витрат, пов`язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 року № 325 „Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - Постанова № 325) затверджено Порядок використань коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок). Відповідно до Додатку до Порядку розмір щорічної разової грошової допомоги у 2021 році для осіб з інвалідністю внаслідок війни 2 групи становить 3906,00 грн. Положення зазначеної постанови є чинними та не визнані неконституційними. Згідно ст. 117 Конституції України постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання. Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджено право Кабінету Міністрів України, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, в тому числі встановлення порядку та розмір соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету. Відповідно до п.п. 41 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики (далі - Положення), Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту". Відповідно до п. 3 Постанови № 325 та п.2 Порядку визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми по виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є Міністерство соціальної політики, яке забезпечує перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій. Відповідно до п.п.103 п.4 Положення, Мінсоцполітики інформує в межах повноважень, передбачених законом, та надає роз`яснення щодо реалізації державної політики з питань, що належать до компетенції Мінсоцполітики. Виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік проведена відповідно до чинного законодавства, шляхом зарахування коштів 22.04.2021 на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Вважаючи протиправною бездіяльність Центру: щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.04.2021, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12429336; щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11, згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян", а також дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок війни, згідно з частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з приписами статті 18 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до приписів статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, 25.04.2021 через Державну установу "Урядовий контактний центр" Фисун Д.Г. направив звернення реєстраційний номер ФИ-12429336 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, у якому поставив питання про нарахування та виплату йому недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком /а.с. 16/.

Вказане звернення ОСОБА_1 оформлене з дотриманням вимог, встановлених статтею 5 Закону України "Про звернення громадян".

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 25.04.2021 позивачу надано відповідь листом Центру по нарахування та здійснення соціальних виплат у Полтавській області від 12.05.2021 №Ф-149-гл-11 /а.с. 17/, тобто звернення позивача було розглянуто відповідачем та позивачу надано відповідь у строк, встановлений статтею 20 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у відповіді на звернення позивачу повідомлено, на підставі яких нормативно-правових актів визначено розмір виплати, яка йому здійснена та зазначено дату та спосіб її виплати позивачу.

Таким чином, звернення позивача було розглянуто Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області по суті всіх поставлених у цьому зверненні питань, вчасно перевірено викладені в зверненні факти та позивачу надано відповідь у строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян".

Відтак, оскільки бездіяльності щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 25.04.2021 №ФИ-12429336 відповідач не допускав, тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 25.04.2021, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-12429336, та похідна від неї вимога про зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний №ФИ-12429336 від 25.04.2021, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, - необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Водночас, фактично відмовляючи у задоволенні вимог, викладених у заяві, щодо доплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік відповідачем у порушенням статті 15 Закону України "Про звернення громадян" не роз`яснено порядку оскарження прийнятого ним рішення, а тому суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у листі Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 12 травня 2021 року №Ф-149-гл-11 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян".

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок війни, згідно з частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, та зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року, як особі з інвалідністю другої групи внаслідок війни, згідно з частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551-XII).

01 січня 1999 року набрав чинності Закон № 367-ХІV, яким статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетний кодекс України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові від 08 квітня 2021 р. № 325 установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи здійснюється у розмірі 3906 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 325.

Виходячи із визначених у частині 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із частиною четвертою статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Таким чином, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме частина 1 статті 28 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до частини першої статті 17-1 Закону № 3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423, Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Підпунктом 41 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону № 3551-XII.

Відповідно до пункту 1, підпунктів 3.1 та 3.2 пункту 3 Положення про Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, затвердженого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року № 460 (http://www.adm-pl.gov.ua/sites/default/files/460-2016.pdf), Центр є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації. До головних завдань Центру належать, зокрема: забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту та обслуговування населення, надання соціальної допомоги громадянам, які потребують підтримки з боку держави; підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, житлових субсидій у готівковій формі на придбання твердого та рідкого пічного палива та скрапленого газу, компенсаційних виплат інвалідам, виплат громадянам, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи, інших грошових виплат.

Згідно з підпунктом 4.9 пункту 4 вказаного Положення Центр відповідно до покладених на нього завдань проводить перерахунки розмірів грошової допомоги (в тому числі у зв`язку з індексацією), забезпечує своєчасну підготовку бухгалтерської та статистичної звітності з використанням уніфікованих програмних засобів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги.

При цьому Центр визначений відповідальним органом, який зобов`язаний завершити процедуру проведення розрахунків шляхом нарахування і виплати допомоги.

Оскільки у квітні 2021 року разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Центром та соціальні виплати особам з інвалідністю внаслідок війни на рівні Полтавської області централізовано проводяться Центром, то саме останній є належним відповідачем у справі.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практику ЄСПЛ як джерело права.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, гарантовані законом виплати, пільги не можуть ставитися в залежність від видатків бюджету.

Відмова Центру в перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному Законом № 3551-XII, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що не нарахувавши та не виплативши позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача з урахуванням частини 2 статті 9, пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

При прийнятті рішення у даній справі щодо оцінки інших аргументів учасників справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю виконання рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 241-245, 262, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (ідентифікаційний код 02770127, вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, 36023), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації (ідентифікаційний код 03195234, вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, 36000), Міністерство соціальної політики України (ідентифікаційний код 37567866, вул. Еспланадна 8/10, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у листі Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області від 12 травня 2021 року №Ф-149-гл-11 згідно вимог статті 15 Закону України "Про звернення громадян".

Визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю виконання рішення суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич