Справа № 280/5224/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року Справа № 280/5224/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
23 червня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за вислугою років, з урахуванням пільгового стажу та здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу, з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи:

04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» на посаді «горнорабочим третьего разряда с полным рабочим днем под землей;

14.03.1992 по 02.06.1992 на МП «Карбон на посаді «горнорабочим очистного забоя пятого разряда подземным, с полным рабочим днем под землей;

04.06.1992 по 10.07.1992 Шахтоуправління ім.50 річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді «горнорабочим очистного забоя пятого разряда подземным с полным рабочим днем под землей;

21.07.1992 по 08.08.1994 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» горнорабочим очистного забоя пятого разряда подземным с полным рабочим днем под землей;

09.08.1994 по 18.11.1994 на КП «Шахтар» на посаді «подземным проходчиком 5 разряда с полным рабочим днем под землей;

25.11.1994 по 10.04.1995 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» на посаді «подземным проходчиком 5 разряда с полным рабочим днем под землей»;

25.04.1995 по 19.12.1995, з 18.08.1997 по 25.03.2004 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» «горнорабочим очистного забоя пятого разряда подземным с полным рабочим днем под землей.

Ухвалою суду від 29.06.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 24.05.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Разом з тим, відповідачем, на думку позивача, протиправно було відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», умовах з посиланням на те, що позивач не має необхідної кількості спеціального стажу для призначення пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що 24.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначає, що розглянувши заяву та надані документи, відповідачем встановлено, що необхідний пільговий стаж для призначення пенсії становить 10 років, а пільговий стаж роботи позивача становить 5 років 6 місяців, у зв`язку з чим відповідачем винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Також, відповідач вказав на те, що довідки про підтвердження пільгового характеру робіт, видані підприємствами, які перебувають на непідконтрольній українській владі території, вважаються недійсними, тому відповідач позбавлений можливості врахувати їх для визначення права на призначення пенсії позивачу. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.05.2021 №2306-/2420.

24.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 31.05.2021 № позивачу відмовлено у призначенні пенсії, відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з посиланням на те, що для призначення пенсії необхідна наявність пільгового стажу у 10 років, проте, на думку відповідача, позивач має лише 5 років 6 місяців стажу, що є недостатнім для призначення пенсії. При цьому, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992, 14.03.1992 по 02.06.1992, 04.06.1992 по 10.07.1992, 21.07.1992 по 08.08.1994, 09.08.1994 по 18.11.1994, 25.11.1994 по 10.04.1995, 11.04.1995 по 14.08.1995, оскільки відсутні довідки, які підтверджують пільговий стаж згідно постанови КМУ №637 від 12.08.1993 та інформація щодо місця розміщення підприємств на тимчасового окупованих територіях для врахування спеціального стажу за даними, що містяться в реєстрі застрахованих осіб.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пільгової пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідач, вказує на те, що стаж позивача складає лише 5 років 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії.

При цьому, відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди з 04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992, 14.03.1992 по 02.06.1992, 04.06.1992 по 10.07.1992, 21.07.1992 по 08.08.1994, 09.08.1994 по 18.11.1994, 25.11.1994 по 10.04.1995, 11.04.1995 по 14.08.1995.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до інформації зазначеній у трудовій книжці позивач працював:

04.02.1988 по 08.05.1988; 22.08.1990 по 23.02.1992 - на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу»;

14.03.1992 по 02.06.1992 на МП «Карбон;

04.06.1992 по 10.07.1992 Шахтоуправління ім.50 річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції;

21.07.1992 по 08.08.1994 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу»;

09.08.1994 по 18.11.1994 на КП «Шахтар»;

25.11.1994 по 10.04.1995 на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу»;

25.04.1995 по 19.12.1995, з 18.08.1997 по 25.03.2004 - на «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу».

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом встановлено, що для підтвердження наявного пільгового стажу, позивачем було отримано довідки про підтвердження пільгового характеру робіт від 21.09.2020 №724 видана ТОВ «Фірма «Карбон», від 21.09.2020 №1318/23-1127 ДП «Торезантрацит»; від 14.09.2020 №03-3953 ДП «Шахта комсомолець Донбасу», які підтверджують пільговий характер роботи за період з 04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992, 14.03.1992 по 02.06.1992, 04.06.1992 по 10.07.1992, 21.07.1992 по 08.08.1994, 09.08.1994 по 18.11.1994, 25.11.1994 по 10.04.1995, 11.04.1995 по 14.08.1995.

Разом з тим, зазначені довідки не були прийняті відповідачем з посиланням на те, що довідки видані підприємствами, які перебувають на тимчасово окупованій території України.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими дії Управління щодо неврахування наданих позивачем довідок, оскільки до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено Верховним Судом, зокрема у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 (адміністративне провадження №К/9901/2387/17).

Отже, відповідачем необґрунтовано не було взято до уваги довідки надані позивачем на підтвердження пільгового стажу та заробітної плати, оскільки такі безпосередньо впливають на реалізацію Конституційного права позивача на соціальний захист.

При цьому, суд зазначає, що дійсно позовні вимоги позивача не узгоджується одна з одною, а також представник позивача просить визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років, хоча позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, суд вирішуючи спірні правовідносини виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, суд вважає, що наявні підстави для виходу за межі позовних вимог, оскільки таке буде сприяти ефективному захисту прав, свобод, інтересів позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.05.2021 №, та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992, 14.03.1992 по 02.06.1992, 04.06.1992 по 10.07.1992, 21.07.1992 по 08.08.1994, 09.08.1994 по 18.11.1994, 25.11.1994 по 10.04.1995, 11.04.1995 по 14.08.1995.

Також, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.05.2021, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Щодо позовних вимог про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу, з урахуванням довідок про заробітну плату, суд зазначає наступне.

По-перше, суд звертає увагу представника позивача на те, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» взагалі не містить такого виду пенсії, як пенсія за вислугою років на пільгових умовах.

Стаття 9 зазначеного Закону визначає, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В свою чергу, стаття 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначає умови призначення саме пенсії за віком на пільгових умовах.

По-друге, відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки…

Отже, є цілком логічним та очевидним, що перерахувати можливо лише призначену пенсію, проте позивачу було відмовлено в призначенні пенсії взагалі, а тому питання про перерахунок пенсії не може виникнути раніше призначення пенсії.

По-третє, позивачу не було відмовлено у прийнятті довідок про заробітну плату, а було відмовлено у призначенні пенсії взагалі, а тому відповідач не перейшов до тієї стадії на якій виникає питання про обчислення заробітної плати для призначення пенсії, а тому права позивача з зазначеного питання не порушені, а позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 31.05.2021 №.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 по Списку №1 періоди роботи з 04.02.1988 по 08.05.1988, 22.08.1990 по 23.02.1992, 14.03.1992 по 02.06.1992, 04.06.1992 по 10.07.1992, 21.07.1992 по 08.08.1994, 09.08.1994 по 18.11.1994, 25.11.1994 по 10.04.1995, 11.04.1995 по 14.08.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 24.05.2021, з урахуванням рішення суду по даній справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова