Справа № 280/2279/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 липня 2021 року Справа № 280/2279/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І.

за участю:

представника позивача Федоров М.Д.

представників відповідача Прокоф`єв С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІКОМ" (вул. Суворова, буд. 4, м.Запоріжжя, 69035, )

до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Свіком" (далі - позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000016/1 від 26.01.2021 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що для підтвердження заявленої митної вартості позивачем надані документи, які визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України і підтверджують митну вартість. Однак митним органом було виявлено розбіжності, які, на думку позивача, не стосуються числового значення оцінюваного товару. Тобто не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до ст. 53 МК України дозволяє вимагати додаткові документи та відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору. Також митним органом не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості основного методу, а також необґрунтовано застосування до визначення митної вартості другорядного методу. Вважає оскаржуване рішення протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.04.2021.

Відповідачем до суду 03.02.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що при перевірці наданих позивачем документів було з`ясовано, що відповідно до п.1 контракту від 27.12.2016 №27/12/2016 умови оплати зазначаються на кожну партію окремо та фіксуються в інвойсах. Відповідно до інвойсу від 12.01.2021 № оплата здійснюються з відстроченням платежу 35 днів з дати інвойсу. До митного оформлення платіжні документи не надавались. Відповідно до ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено. Відповідно до п.3 контракту від 27.12.2016 №EP 27/12/2016 строки поставки узгоджуються сторонами в інвойсах, натомість така інформація в поданому до митного оформлення інвойсі від 12.01.2021 № відсутня. Наданий до митного оформлення рахунок від 12.01.2021 № не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару.

До додатково наданих документів відповідачем було заявлено, що банківські документи, прибуткові та видаткові накладні, а також звіти про партії товару не стосуються заявленої партії товару та не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на те, що у митниці була наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не міг бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

Митна вартість товару, що імпортується, була визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А. Джерелом інформації відповідач зазначив митну декларацію, оформлену позивачем часом раніше.

Відповідач вважає прийняте рішення правомірним та просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 22.04.2021 відкладено підготовче засідання на 26.05.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2021 відкладено підготовче засідання на 22.06.2021.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року було закрите підготовче засідання та призначена справа до розгляду по суті на 22.07.2021 року.

В судове засідання 22.07.2021 року з`явився представник позивача, на позовних вимогах наполягав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши думку представників позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив таке.

22.01.2021 року позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку електронну митну декларацію (далі - ЕМД), режим ІМ 40 ДЕ, якій було присвоєно № UA110230/2021/001077 на товар, що зазначений в гр. 31 ЕМД, а саме: папір офісний для друку, білого кольору в аркушах, без вмісту волокон, одержаних механічним способом, не крейдований, без покриття, без водяних знаків, без малюнків, не гофрований, не фарбований, не крепований, без тиснення, не каландрований, не перфорований, папір розфасований по п`ять паперових пачок у коробці, щільністю 80г./м2, розміром 210x297мм, формат А4: IP Basic 80GR A4 240R, C#07/3, вага 7800кг, на 13 палетах; Svetocopy А4 С#07/3, вага 48600кг, на 81 палетах; HP OFFICE 80G А4 В#07/3, вага 1200кг, на 2 палетах; HP PREMIUM 80 А4,А#07/3, вага 2400кг, на 4 палетах.

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з ЕМД було надано наступні копії документів: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 1 від 25.01.2018 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 2 від 31.01.2019 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 3 від 15.01.2020 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; специфікація №SV556742 від 10.01.2021 року; комерційний інвойс № від 12.01.2021 року; інвойс l21іpns00146 від 12.01.2021 року; інвойс l21іpsv00454 від 12.01.2021року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 034/2020 від 29.12.2020 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 29.12.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 10228010/120121/0005230 від 12.01.2021 року; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 30199833 від 12.01.2021 року; технічні характеристики паперу HP Premium; технічні характеристики паперу HP Office; технічні характеристики паперу HP Svetocopy; сертифікат якості паперу ІР Basic; паспорт на папір листовий для офісної техніки; договір про надання послуг митного брокера № 08/06-17 БР від 08.06.2017 року; результати проходження фіто-санітарного контролю № 6495155 від 22.01.2021 року.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:

1. Відповідно до п.1 контракту від 27.12.2016 №27/12/2016 умови оплати зазначаються на кожну партію окремо та фіксуються в інвойсах. Відповідно до інвойсу від 12.01.2021 № оплата здійснюються з відстроченням платежу 35 днів з дати інвойсу. До митного оформлення платіжні документи не надавались. Відповідно до ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено.

2. Відповідно до п.3 контракту від 27.12.2016 №EP 27/12/2016 строки поставки узгоджуються сторонами в інвойсах, натомість така інформація в поданому до митного оформлення інвойсі від 12.01.2021 № відсутня.

3. Наданий до митного оформлення рахунок від 12.01.2021 № не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару.

Митним органом надіслано позивачу електронну вимогу про надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження митної вартості згідно із ч. 3 ст.53 Митного кодексу України. Зазначено про можливість декларанта за власним бажанням подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України.

Декларантом на підтвердження митної вартості додатково надано наступні документи: платіжне доручення системи SWIFT від 29.12.2020 року №201229CRDE0073; платіжне доручення системи SWIFT від 22.12.2020 року №201222CRDE0106; прибуткова накладна від 30.09.2020 №СВТ-000015; прибуткова накладна від 01.07.2020 № СВ-0000004; звіт про партії товарів від 01.07.2020 року; звіт про партії товарів від 30.09.2020 року; копію листа дистриб`ютора від 22.01.2021 року № 001/2021; договір від 20.12.2019 року № ; видаткова накладна від 16.12.2020 року №СВ-0007958; видаткова накладна від 16.12.2020 року №СВ-0007993; видаткова накладна від 08.12.2020 року №СВ-0007693; видаткова накладна від 08.12.2020 року №СВ-0007747; видаткова накладна від 03.12.2020 року №СВ-0007662; видаткова накладна від 02.12.2020 року №СВ-0007541; видаткова накладна від 08.12.2020 року №СВ-0007761.

До додатково наданих документів відповідачем було заявлено зауваження про те, що банківські документи, прибуткові та видаткові накладні, а також звіти про партії товару не стосуються заявленої партії товару та не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості товару.

26.01.2021 року відповідач направив позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000016/1 в яких зазначив, що з наданих документів неможливо впевнитися в достовірності заявленої митної вартості і позивачу відмовлено в митному оформленні (випуску) Товарів, а вартість скоригована відповідачем за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 ст. 57 ст. 59 Митного кодексу України.

Згідно з текстом рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем була використана наявна в митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А) (з розрахунку 804 EUR/т для позиції «папір офісний для друку IP BASIC 80GR A4 240R, C #07/3», з розрахунку 804 EUR/т для позиції «Папір офісний для друку Svetocopy A4, C #07/3», з розрахунку 854 EUR/т для позиції «Папір офісний для друку HP PREMIUM 80G A4,A#07/3», з розрахунку 833 EUR/т для позиції «Папір офісний для друку HP OFFICE 80G A4 B#07/3» за МД №UA110230/2020/026475 від 01.12.2020). Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до поставки товару, ввезеного у співставних обсягах на комерційних умовах DAP.

Не погоджуючись з таким рішенням митниці позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (далі - ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3)виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4)обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд встановив, що при поданні до митного оформлення декларацій позивачем додавались наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 1 від 25.01.2018 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 2 від 31.01.2019 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; додаток № 3 від 15.01.2020 року до договору EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року; специфікація №SV556742 від 10.01.2021 року; комерційний інвойс № від 12.01.2021 року; інвойс l21ІPNS00146 від 12.01.2021 року; інвойс l21ІPSV00454 від 12.01.2021року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № 034/2020 від 29.12.2020 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 29.12.2020 року; копія митної декларації країни відправлення № 10228010/120121/0005230 від 12.01.2021 року; накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) № 30199833 від 12.01.2021 року; технічні характеристики паперу HP Premium; технічні характеристики паперу HP Office; технічні характеристики паперу HP Svetocopy; сертифікат якості паперу ІР Basic; паспорт на папір листовий для офісної техніки; договір про надання послуг митного брокера № 08/06-17 БР від 08.06.2017 року; результати проходження фіто-санітарного контролю № 6495155 від 22.01.2021 року.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року, та відповідного інвойсу. Також вартість товару відображена у митній деклараціх країни відправлення, що долучалась при поданні первинної митної декларації.

Суд відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем до митного оформлення платіжних документів, оскільки відповідно до положень пунктів 1, 4, 5 Договору купівлі-продажу товарів EP 27/12/2016 від 27.12.2016 року, вартість кожної партії, порядок та строки оплати встановлюються в інвойсах. В свою чергу комерційний інвойс № від 12.01.2021 року вказує загальну вартість товарів в розмірі 44 194,80 євро, а строки оплати як 35 днів з дати інвойсу.

Отже, кінцевим строком оплати за імпортовану партію товарів було 16.02.2021 року. Станом на 26.01.2021 року (дату винесення оскаржуваного рішення) строки оплати за імпортований товар ще не сплили і ненадання позивачем доказів оплати не могло бути підставою для сумнівів в правильності заявленої митної вартості.

В частині зауважень відповідача щодо відсутності в поданому до митного оформлення інвойсі № від 12.01.2021 року вказівки на строки поставки, суд зазначає, що митна вартість товарів не залежить від строків поставки і відсутність відповідної вказівки в інвойсі не спростовує числові значення заявленої митної вартості.

Щодо посилання відповідача на те, що наданий до митного оформлення рахунок від 12.01.2021 № не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, суд зазначає наступне.

Суд вважає безпідставними твердження Митниці щодо обов`язковості наявності на рахунку від 12.01.2021 № печаток і штампів митних органів країни відправлення, оскільки таке твердження не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, до того ж відповідачем не надано пояснень щодо таких вимог з огляду на подання такої декларації за допомогою засобів електронного декларування. Даний факт ніяким чином не може підтвердити або спростувати вартість товару. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що документи, які подавалися позивачем до митного оформлення були подані товариством в електронному вигляді.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, оскільки, відповідно до листа дистриб`ютора від 22.01.2021 року № 001/2021, з 01.01.2021 року постачальник зменшив ціни на свою продукцію з огляду на підвищення конкуренції на ринку України. Відповідні прайс-листи виробника та дистриб`ютора позивач надавав разом з першою митною декларацією. Всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідач протилежного не довів і надані позивачем пояснення не спростував.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при здійсненні митного оформлення імпортованого товару позивачем у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, а виявлені розбіжності не стосувались обов`язкових документів, визначених ч.2 ст.53 Митного кодексу України, не могли бути підставою для витребування додаткових документів та не перешкоджали митному органу перевірити заявлену позивачем митну вартість.

Згідно зі ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями2,77,139,241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІКОМ" (вул. Суворова, буд. 4, м.Запоріжжя, 69035, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA 110230/2021/000016/1 від 26.01.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІКОМ" (вул. Суворова, буд. 4, м.Запоріжжя, 69035, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05.08.2021.

Суддя А.В. Сіпака