Справа № 200/5882/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 р. Справа№200/5882/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому порядку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року (включно) із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудну 2015 року по 30 вересня 2016 року (включно) із застосування базового місяця - січень 2008 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 26 грудня 1995 року по 30 вересня 2016 року проходив військову службу в Управлінні Службі безпеки України в Донецькій області (пізніше реорганізоване в Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях) та був звільнений з військової служби наказом від 28 вересня № 353-ОС.

Протягом проходження позивачем військової служби відповідачем тривалий час, а саме - з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року, не здійснювалась індексація грошового забезпечення, яка передбачена Законом України № 1282-XII, № 491-IV та Порядком № 1078.

На звернення позивача із заявою про здійснення нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням раніше виплачених сум, відповідач відмовив позивачу листом від 27 квітня 2021 року № 78/2/15/Ч-85/11/149, обґрунтовуючи відмову відсутності достатніх правових підстав.

Позивач вважає таку відмову протиправною, а тому просить суд задовольнити його вимоги (а.с. 1-10).

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 24-25).

14 червня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення № 1078 передбачено проведення індексації у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII були внесені зміни до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», доповнено частиною 6, якою встановлено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

В подальшому аналогічні зміни були внесені і до п. 6 Порядку № 1013.

Отже, з 1 січня 2015 року згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація проводиться лише у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.

У Державних бюджетах України та у кошторисах ГУ СБУ на 2015-2016 роки не були передбачені кошти для проведення індексації грошового забезпечення співробітників ГУ СБУ, у зв`язку із чим відповідачем правомірно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація грошових доходів у період з 1 грудня 2015 по 30 вересня 2016 року.

Щодо застосування базових місяців, відповідач зазначає, що базовим місяцем для розрахунку суми індексації у спірний період (за наявності фінансування) до 1 грудня 2015 року є січень 2008 року, а відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078 (застосовується з 1 грудня 2015 року) з 1 грудня 2015 року - червень 2015 року, так як з червня 215 року відбулось підвищення посадового окладу ОСОБА_1 (на 100,00 грн) у зв`язку із його призначенням на посаду старшого оперуповноваженого 2 сектору ВОД УСБУ у Донецькій області.

Також зауважено, що позивача звільнено з військової служби в СБУ наказом голови СБУ від 16 вересня 2016 року № 1132-ос, а виключення зі списків особового складу - згідно наказу УСБУ в Донецькій області від 28 вересня 2016 року № 353-ос (а.с. 28-31).

6 липня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів відповідача та зазначає, що посилання відповідача на відсутність відповідного фінансування для нарахування та виплати індексації, є нікчемними, так як реалізація прав особи, в тому числі на отримання бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, про що неодноразово зазначав і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17.

Також зазначив, що індексація з 1 грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а тому посилання відповідача на те, що «базовим місяцем» для нарахування індексації грошового забезпечення є червень 2015 року, так як з червня 2015 року позивача призначено на посаду з іншим (вищим) посадовим окладом, є таким, що суперечить вимогам законодавства України, враховуючи, що розмір окладу за посадою, на яку позивача було призначено у червні 2015 року, було встановлено з 1 січня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (а.с. 52-55).

13 липня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких відповідач не погоджується з доводами позивача та вказує, що на даний час позивачу не нарахована і не виплачена індексація грошового забезпечення за спірний період, а тому відповідачем на даний час не допущено порушення прав позивача у формі незастосування січня 2008 року як базового місяця під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, оскільки остання взагалі не проводилась (а.с. 60-62).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Відповідач, Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (, місцезнаходження: 84300, Донецька область м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56), є правонаступником Управління Служби безпеки України в Донецькій області, є органом державної влади та належним відповідачем у даній справі (а.с. 39-40, 47-49).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи ОСОБА_1 проходив службу в Службі безпеки України з 26 грудня 1995 року, звільнений зі Служби безпеки України наказом голови СБ України від 28 вересня 2016 року № 1262-ос та виключений зі списків особового складу наказом ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях № 353-ос з 30 вересня 2016 року (а.с. 13-14).

Як встановлено судом у період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року позивачу не нараховувалась та не сплачувалась індексація грошового забезпечення.

11 березня 2021 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях стосовно індексації його грошового забезпечення за 2008 - 2016 роки (а.с. 16).

Листом від 7 квітня 2021 року (вих. № 78/2/15/Ч-85/11/149) відповідач повідомив позивачу, що у Головного управління відсутні документи про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, в тому числі індексації, за період з 3 березня 2008 по липень 2014 року у зв`язку із захопленням невідомими особами у 2014 році адмін.будівлі управління СБУ у м. Донецьку, в якій знаходились архіви відомості, а з 1 січня 2015 року згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та абз. 11 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078 проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. У Державних бюджетах України та у кошторисах ГУ СБУ на 2015-2016 роки не були передбачені кошти для проведення індексації грошового забезпечення співробітників ГУ СБУ. Також у листі повідомлено, що 30 червня 2015 року відбулось підвищення посадового окладу позивача у зв`язку із його призначенням на посаду старшого оперуповноваженого 2 сектору відділу оперативного документування УСБУ в Донецькій області на 100,00 грн. Доо листа додано довідку про грошове забезпечення позивача за травень - червень 205 року (а.с. 16-17, 18).

Відповідно до довідки № 15/113 від 4 червня 2021 року розмір посадового окладу позивача станом на 1 січня 2008 року складав 1 000,00 грн; станом на 30 червня 2015 року після підвищення посадового окладу склав 1 100,00 грн; за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не виплачувалась (а.с. 52).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до положень 1 ст.ст. 1 - 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

У ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, при визначені розміру індексації визначальним є встановлення "базового" місяця.

Щодо питання визначення базового місяця за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивача прийнято на військову службу у грудні 1995 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" внесені зміни до Порядку № 1078, зокрема, п. 10-2 викладений в новій редакції (була чинною до 1 квітня 2021 року), згідно якої […] для новоприйнятих працівників […] обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Як вказано у примітці до цього пункту, зазначений пункт застосовується з 1 грудня 2015 року.

Згідно з п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

У листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/1.37-16 Мінсоцполітики в надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, відповідно до якого: "…Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. […] Для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватись з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року".

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 9 грудня 2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 1 січня 2008 року та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Отже, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача в за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року є січень 2008 року.

Як наслідок, посилання відповідача на те, що з 30 червня 2015 року відбулось підвищення посадового окладу позивача (у зв`язку із призначенням його на нову посаду), а тому саме цей місяць має враховуватись як «базовий» - судом відхиляються.

Проаналізувавши наведені нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не була проведена індексація грошового забезпечення позивача у спірному періоді із застосуванням в якості базового місяця - січня 2008 року.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо не закладення до бюджетів коштів для виплати індексації в цей період, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 8 листопада 2005 року, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку із цим при розгляді даної справи Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, зазначивши, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, обмежене фінансування жодним чином не може впливати на наявність чи відсутність у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення.

Також суд зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Висновок суду щодо того, що обмежене фінансування жодним чином не має впливати на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах цього суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19, від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20.

Посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року по справі № 263/13513/16, від 19 серпня 2020 року по справі № 266/2419/16 судом відхиляються, так як зазначені постанови прийняті раніше, ніж постанови, на які посилається суд в даній справі, крім цього, зазначені постанови стосуються спірних правовідносин, які виникла при індексації пенсійних нарахувань.

Отже, не нарахування та не виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року у зв`язку із не закладенням до бюджетів коштів для виплати такої індексації - є неправомірними.

Як наслідок, адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" позивач є звільненим від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях (, місцезнаходження: 84300, Донецька область м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганських областях щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 30 вересня 2016 року із застосування базового місяця січень 2008 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна