Справа № 580/6126/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6126/20 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради щодо відмови в нарахуванні та виплати на користь позивача компенсацію втрати частини доходів в сумі 25 944, 60 грн у зв`язку з порушенням в період квітня 2013 року - листопада 2020 року строків виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 р. у справі №2308/2733/2012 (№-а/697/3/2013) та відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 245 цього Кодексу стягнути з цього відповідача дану суму компенсації 25944, 60 грн на користь позивача.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на суму 14 996, 88 грн в період квітня 2013 року - листопада 2020 року.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на суму 14 996, 88 грн в період квітня 2013 року - листопада 2020 року відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи..

Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги наголошує, рішення суду було виконано в повному обсязу, позивачу виплачено 14 996,88 грн.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 має сина ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 15.03.2010 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2013 у справі №2308/2733/2012 визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради щодо відмови позивачу провести перерахунок та виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягненням нею трирічного віку та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради провести перерахунок належної ОСОБА_1 недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" в редакції Закону України від 28.12.2007 р. № 107-VI за період з 11.08.2010р. по 11.02.2011р. та провести такі виплати з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2021 у справі №2308/2733/2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі нижче, ніж встановлено ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та зобов`язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми державної соціальної допомоги по догляду за дитиною за період з 11 серпня 2010 року по 21 січня 2013 року у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» з урахуванням виплаченої допомоги за вказаний період.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 у справі №2308/2733/2012 змінено спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого Канівським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчого листа №2-а-697/3/13 від 12.04.2013 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми державної соціальної допомоги по догляду за дитиною за період з 11.08.2010 по 21.01.2013 у розмірі, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасово, втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» з урахуванням виплаченої допомоги за вказаний період, шляхом винесення рішення про стягнення 14996,88 грн. з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради.

09.12.2020 позивач звернулася із заявою в якій просила нарахувати та виплати на її користь компенсацію втрати частини доходів в сумі 25 944, 60 грн.

11.12.2020 Канівським управлінням Державної казначейської служби України Черкаської області з рахунку Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області на користь позивача здійснено безспірне списання коштів у сумі 14 996, 88 грн державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013 у справі №2308/2733/2012.

Листом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради від 18.12.2020 №2679/07 позивача повідомлено, що рішення суду виконано в повному обсязі. Правові підстави для виплати компенсації втрати частини доходів відсутні

Вважаючи відмову у нарахуванні та виплаті на користь позивача компенсації втрати частини доходів протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що беручи до уваги той факт, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, являючись військовозобов`язаним до нього застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 р. №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців; дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону; а також порядок обчислення суми компенсації.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 р. № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2018 року (справа №521/940/17).

Ааналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №420/2093/16-а за налогічних правовідносин.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З системного аналізу положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 вбачається, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Доводи апелянта, що ним вже було виплачено допомогу на виконання рішення суду є безпідставними, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої допомоги), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті протиправної виплати належної допомоги в меншому розмірі, ніж було встановлено та відновлення прав позивача, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на відповідну компенсацію втрати частини доходів, розрахунок якої повинен провести відповідач.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна