Справа № 640/17225/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києва про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 15 січня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року № 02.7-34/8, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що після підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді за результатами кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 працював на посаді судді менше трьох років, у зв`язку з чим не має права на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідачем не було враховано рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, яким положення п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (який обмежував право на отримання щомісячного довічного грошового утримання), були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). ОСОБА_1 наголошує на тому, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права та узгоджується з практикою вирішення подібних спорів Верховним Судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Київського апеляційного адміністративного суду та був звільнений у відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 27 липня 2017 року № 2257/0/15-17.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір якого обчислено з розміру суддівської винагороди суддів, який не проходив кваліфікаційне оцінювання.

ОСОБА_1 15 січня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року № 02.7-34/8. У вказаній довідці зазначений розмір суддівської винагороди, обчислений станом на 01 січня 2020 року відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 03 квітня 2020 року № 2600-0302-8/43302 відмовило в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що позивач працював на посаді судді менше трьох років після проведення кваліфікаційного оцінювання.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Питання соціального захисту судді у відставці на момент виникнення спірних правовідносин регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII було запроваджено проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів з метою прийняття рішень щодо можливості здійснення ними правосуддя у відповідних судах.

Особливості нарахування суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання у залежності від проходження суддею кваліфікаційного оцінювання були визначені у п.п. 22-25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Положеннями п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII також було визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п. 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За правилами п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Однак Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019 року, п.п. 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII були виключені.

Згідно з п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Також Конституційний Суд України наголосив на тому, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який по-різному визначав порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у залежності від проходження кваліфікаційного оцінювання, втратив чинність.

Визначаючи норму права, яка визначає порядок і підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді після 19 лютого 2020 року, колегія суддів враховує, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щодо виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишалися чинними в силу положень п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, адже про них було зазначено в п. 25 цього ж розділу.

Разом з тим, із втратою чинності п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII припинили свою дію також і норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, що визначали порядок і підстави для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, починаючи з 19 лютого 2020 року правовідносини щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Застосовуючи вказані норми права до правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві і є предметом спору в цій справі, колегія суддів враховує, що на час подачі заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15 січня 2020 року разом із довідкою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року № 02.7-34/8, положення п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII були чинними.

Разом з тим на час розгляду і вирішення такої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві - 02 квітня 2020 року, вказана норма Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII вже втратила чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року № 02.7-34/8, відповідач повинен був керуватися нормами права, що діють на час прийняття рішення за заявою від 15 січня 2020 року.

Колегія суддів враховує, що після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - не змінювався.

Водночас колегія суддів вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з пп. 4 п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з 1 січня 2020 року розмір посадового окладу судді становить: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Зазначені норми права вказують на те, що зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відбулася 01 січня 2020 року, в той час як відповідне рішення було ухвалене Конституційним Судом України лише 18 лютого 2020 року.

Разом з тим, визначальним для вирішення цього спору є те, що посадовий оклад, установлений для судді, який працює на відповідній посаді, станом на 19 лютого 2020 року є вищим у порівнянні з посадовим окладом, із якого ОСОБА_1 обчислено щомісячне довічне грошове утримання на час звернення до суду.

Так, положеннями п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено щорічне підвищення посадового окладу судді починаючи з першого січня року. Для судді апеляційного суду посадовий оклад становив з 01 січня 2017 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2018 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2019 року - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2020 року - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Також фактичний розмір посадового окладу збільшується за рахунок щорічного підвищення з 1 січня календарного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посадовий оклад судді, обчислений відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI також є меншим, адже за правилами ч.ч 3, 4 ст. 133 вказаного Закону посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом, який для судді апеляційного суду становить 1,1.

Враховуючи, що з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за новими правилами, які передбачають здійснення розрахунку із застосуванням складових суддівської винагороди в більших розмірах, колегія суддів вважає, що у відповідача станом на 03 квітня 2020 року не було підстав для відмови в проведенні такого перерахунку.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку